Постанова 
Іменем України
30 травня 2019 року
м. Київ
справа № 750/9956/17
провадження № 61-48439 св 18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Петрова Є. В. та               Мартєва С. Ю.,
учасники справи:
позивач- ОСОБА_1 
позивач- Публічне акціонерне товариство «Укрпошта»
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» на постанову Апеляційного суду Чернігівської області 
від 13 листопада 2018 року (у складі суддів Бечка Є М., Євстафіїва О. К. та Шарапової О. Л.),
ВСТАНОВИВ :
1.           Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
17 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (далі - ПАТ «Укрпошта»), в якому просив стягнути з відповідача на його користь компенсацію за невикористані відпустки за 2015-2017 роки в сумі 43 973,28 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 серпня 2015 року було визнано незаконним наказ УДППЗ «Укрпошта» про його звільнення 02 квітня 2015 року, а його було поновлено на посаді в.о. директора ЧД УДППЗ «Укрпошта». Вказане рішення суду було виконано 03 квітня 2017 року, а тому за період часу з 02 квітня 2015 року по 02 квітня 2017 року він має право на дві щорічні основні відпустки по 26 днів на рік, оскільки є інвалідом третьої групи, на дві щорічні додаткові відпустки за особливий характер праці по 7 діб на рік та на додаткову відпустку як особа, яка має інвалідність війни третьої групи, по 14 календарних днів на рік згідно статті 16-2 Закону України «Про відпустки» за 2015-2016 роки та 
2017 рік, а всього 108 календарних днів відпустки. Наказом ПАТ «Укрпошта» № 918/к від 15 вересня 2017 року його звільнено з роботи за прогул без поважних причин, однак відповідач не виплатив йому компенсацію за невикористані відпустки.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 
2017 року позовні вимоги задоволені частково та стягнуто з ПАТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 27 000,00 грн компенсації за невикористані відпустки.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач є інвалідом третьої групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, інвалідів війни. Позивач за період з 02 квітня 2015 року по 02 квітня 2017 року (наказ про поновлення № 967/к виданий 03 квітня 2017 року) мав право на отримання двох щорічних основних відпусток по 26 календарних днів, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути компенсацію за 52 дні невикористаної щорічної основної відпустки. Також позивач має право на отримання двох додаткових відпусток за особливий характер праці по 
7 календарних днів та додаткових відпусток за 2015-2017 роки, як інвалід війни загальною тривалістю 42 календарні дні. Звільнення позивача не позбавляє можливості отримати компенсацію за невикористані відпустки, а обрахування компенсації за невикористані відпустки має відбуватися, виходячи з посадового окладу позивача - 7 375,00 грн, що передбачено останнім абзацом пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, за загальною сумою компенсації за невикористані основні та додаткові відпустки, яка становить 27 000,00 грн (з якої не вирахувані обов`язкові податки та збори).
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 18 січня 2018 року апеляційна скарга ПАТ «Укрпошта» задоволена частково, апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення. 
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 
2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з ПАТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 13 000,00 грн компенсації за невикористані щорічні основні відпустки за період з 02 квітня 2015 року 
по 02 квітня 2017 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2018 року касаційні скарги ОСОБА_1 та ПАТ «Укрпошта» задоволені частково. 
Постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 18 січня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ПАТ «Укрпошта» 13 000,00 грн компенсації за невикористані щорічні основні відпустки за період з 02 квітня 2015 року по 02 квітня 2017 року скасовано.
Справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині постанова Апеляційного суду Чернігівської області від 18 січня 2018 року залишена без змін.
Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 13 листопада 
2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ПАТ «Укрпошта» - задоволено частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 
2017 року в частині стягнення з ПАТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 13 000,00 грн компенсації за невикористані щорічні основні відпустки за період з 02 квітня 2015 року по 02 квітня 2017 року - змінено та збільшено суму, яка підлягає стягненню з ПАТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 до 20 151,56 грн (податки та обов`язкові платежі не утримані).
Змінюючи рішення суду першої інстанції та збільшуючи суму, яка підлягає стягненню, апеляційний суд враховуючи індивідуальні данні про застраховану особу Пенсійного фонду України сумарний заробіток позивача за період з 01 вересня 2016 року по квітень 2017 року, який склав 
82 932,11 грн, в період з 01 вересня 2016 року по 06 квітня 2017 року, кількість календарних днів, яка становить 214 (212 календарних днів за період з 01 вересня 2016 року по 31 березня 2017 року та 6 календарних днів за квітень 2017 року, вирахувавши з яких кількість святкових та неробочих днів, яка становить 4), виходив з того що при обчисленні середньої заробітної плати для оплати компенсації за невикористані щорічні основні відпустки слід врахувати виплати за час невиконання відповідачем рішення суду про поновлення позивача на роботі, оскільки в період з 01 вересня 2016 року по 31 березня 2017 рік за ОСОБА_1 зберігалось місце роботи та середній заробіток.
На підставі зазначеного апеляційний суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація за 52 дні невикористаної щорічної основної відпустки (як особи, що є інвалідом третьої групи) в сумі 20 151,56 грн (з розрахунку: 82 932,11 грн/ 214 кал. дн. = 387,53 грн х 52 кал. дн. = 20 151,56 грн).
Находження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
14 грудня 2018 року ПАТ «Укрпошта» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Чернігівської області                                       від 13 листопада 2018 року, яка не була оплачена судовим збором за її подання та розгляд.
Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2018 року касаційна скарга 
ПАТ «Укрпошта» була залишена без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме надання оригіналу квитанції про оплату судового збору за подання до Верховного Суду та розгляд касаційної скарги.
10 січня 2019 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 19 грудня 2018 року ПАТ «Укрпошта» надіслало оригінал квитанції про оплату судового збору.
Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано з Деснянського районного суду м. Чернігова цивільну справу № 750/9956/17.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі ПАТ «Укрпошта» просило закрити провадження у справі в частині виконаних зобов`язань ПАТ «Укрпошта» перед позивачем щодо стягнення компенсації за невикористані відпустки в розмірі 13 000,00 грн, скасувати постанову Чернігівського Апеляційного суду від 13 листопада 
2018 року в частині стягнення 21 151,26 грн компенсації за невикористані відпустки та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що ПАТ «Укрпошта» виконало зобов`язання щодо сплати позивачу компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, що підтверджується актом від 03 жовтня 2017 року, квитанцією нотаріуса від 19 жовтня 2017 року, платіжним дорученням 
від 19 жовтня 2017 року та повідомленням нотаріуса від 14 листопада 
2017 року. Також ПАТ «Укрпошта» посилалось на те, що ОСОБА_1 навмисно не отримав зазначені кошти, з наміром затягнути проведення остаточного із ним розрахунку при звільненні(що є порушенням статті 537 ЦК України).
Крім того, ПАТ «Укрпошта посилалось на порушення апеляційним судом норм процесуального права, посилаючись на те, що суд не звернув уваги на фактичну відсутність між сторонами спору, що є безумовною підставою для закриття провадження у справі в цій частині у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, оскільки на їх думку ними виконано зобов`язання щодо виплати компенсації за невикористані відпустки, що підтверджується перерахуванням таких коштів на депозитний рахунок нотаріуса та рахунок ОСОБА_1 .
Відзив на касаційну скаргу
04 лютого 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу ПАТ «Укрпошта» в якому просив залишити без змін постанову апеляційного суду, а касаційну скаргу ПАТ «Укрпошта» без задоволення. 
Відзив мотивовано тим, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з дотриманням вимог постанови Верховного Суду, якою справу було направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції в частині проведення розрахунку компенсації за невикористані щорічні основні відпустки, за результатами розгляду якої прийнято зазначену постанову. Апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів дійшов до обґрунтованого висновку, що затримка виконання судового рішення про поновлення його на роботі за період з 17 листопада 2016 року по 31 березня 2017 року мала місце з вини ПАТ «Укрпошта», як його роботодавця.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що рішенням Деснянського районного суду 
м. Чернігова від 13 серпня 2015 року визнано незаконним наказ УДППЗ «Укрпошта» від 01 квітня 2015 року № 175/к про звільнення з роботи 
02 квітня 2015 року ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору та поновлено ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки директора Чернігівської дирекції УДППЗ «Укрпошта».
Наказом ПАТ «Укрпошта» № 967/к від 03 квітня 2017 року ОСОБА_1 поновлено на посаді виконуючого обов`язки директора Чернігівської дирекції УДППЗ Укрпошта» з 02 квітня 2015 року, тобто виконане рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 серпня 2015 року.
Наказом ПАТ «Укрпошта» № 918/к від 15 вересня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з цієї посади за прогул без поважних причин на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України.
За період з 02 квітня 2015 року по 02 квітня 2017 року ОСОБА_1 не перебував у щорічних основних відпустках та не отримував відповідну компенсацію.
Позивач є інвалідом третьої групи та має право на пільги , встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.
Відповідач платіжним дорученням № 3121 від 19 жовтня 2017 року грошові кошти в розмірі 10 795,16 грн (9 660 грн + 1 135,16 грн) перерахував на депозит приватному нотаріусу з призначенням платежу 
«2 пер. Рутару Я. І.».
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Верховний Суд у складі колегії суддів вважає, що судове рішення суду першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Вивчивши доводи касаційної скарги ПАТ «Укрпошта» Верховний Суд у складі колегії Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. 
Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Згідно з частиною першою статті 83 КЗпП України та частиною першою статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.
Положеннями статей 4, 6 Закону України «Про відпустки» щорічна відпустка складається з основної відпустки, додаткової відпустки за роботу із шкідливими та важкими умовами праці, додаткової відпустки за особливий характер праці, інших додаткових відпусток, передбачених законодавством.
Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору (частина перша статті 6 Закону України «Про відпустки»).
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що відповідно до вимог статті 83 КЗпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки, тільки в разі звільнення його з роботи. Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення.
Пункт 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, визначає, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.
Відповідно до пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, при обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження тощо), та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.
Згідно із пунктом 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади 
15 вересня 2017 року, тобто обчислення компенсації за невикористані щорічні основні відпустки має проводитися виходячи з виплат за період з 01 вересня 2016 року по 31 серпня 2017 року.
Судами також встановлено, що рішенням Деснянського районного суду 
м. Чернігова від 16 листопада 2016 року, яке набрало законної сили, з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток в сумі 55 645,00 грн за час затримки виконання рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі за період з 25 червня 2016 року по 16 листопада 2016 року. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 27 вересня 2017 року з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток в сумі 52 306,03 грн за час затримки виконання рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі за період з 17 листопада 2016 року по 31 березня 2017 року.
При розрахунку середньої зарплати для оплати відпусток потрібно враховувати виплати за час, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, а за час вимушеного прогулу в результаті незаконного звільнення за працівником зберігається місце роботи та середній заробіток.
Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у цій справі (провадження 61-12223св18).
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що при обчисленні середньої заробітної плати для оплати компенсації за невикористані щорічні основні відпустки слід врахувати виплати за час невиконання відповідачем рішення суду про поновлення позивача на роботі, оскільки в період з 01 вересня 2016 року по 31 березня 2017 рік за 
ОСОБА_1 зберігалось місце роботи та середній заробіток.
З огляду на наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що постанову суду апеляційної інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із судовим рішенням.
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» залишити без задоволення.
Постанову Чернігівського Апеляційного суду від 13 листопада 2018 року залишити без змін.
Поновити виконання постанови Чернігівського Апеляційного суду 
від 13 листопада 2018 року.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                    В. М. Сімоненко 
 
Є. В. Петров
 
С. Ю. Мартєв