Постанова
Іменем України
 
22 липня 2019 року
м. Київ
 
справа № 634/864/16-ц
 
провадження № 61-34374св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати 
Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - сільськогосподарський виробничий кооператив «Україна»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області, у складі судді - Нестеренко О. С., від 24 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області, у складі колегії суддів: Колтунової А. І., Кругової С. С., Пилипчук Н. П., від 21 вересня 2017 року,
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» (далі - 
СВК «Україна») про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що він є власником земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1 та на якій він вирощував соняшник.
Восени 2011 року він провів роботи зі збору врожаю насіння соняшника із своєї земельної ділянки та за погодженням співзасновника СВК «Україна» та завідуючого автогаражу ОСОБА_2 доставив насіння для зберігання до автогаражу, який належить СВК «Україна». Стверджував, що між ним та ОСОБА_2 було укладено усний договір про використання приміщення для зберігання майна.
14 жовтня 2011 року директором СВК «Україна» ОСОБА_3 було виявлено в боксі одного із автогаражів насіння соняшника, яке в подальшому, за участі комісії було вилучено з місця зберігання, зважено та поставлено на облік до СВК «Україна». Вага вилученого насіння становить 5 240 кг.
Наголошував на тому, що вилучене СВК «Україна» соняшникове насіння, вагою 5 240 кг, є його власністю, а кооператив заволодів цим майном без достатньої правової підстави.
14 липня 2016 року слідчим Сахновщинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Тарасовим Р. Ю. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 12014220420000348 від 13 травня 2014 року за частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України), у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, однак вказаною постановою підтверджено факт незаконного заволодіння відповідачем його майном.
Посилаючись на вказані обставини, просив суд витребувати у СВК «Україна» насіння соняшнику вагою 5 240 кг та передати йому вказане спірне майно.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 24 липня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до СВК «Україна» про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовлено.
Висновки суду першої інстанції обґрунтовані тим, що позивачем не доведено, що насіння соняшника, вагою 5 240 кг, яке було знайдене 
в гаражі-боксі СВК «Україна» та поставлене на облік цього господарства, є власністю ОСОБА_1 .
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 24 липня 2017 року залишено без змін.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 при розгляді справи не доведено, що насіння соняшника вагою 5 240 кг, яке було поставлено на облік СВК «Україна», було його власністю, та кооператив заволодів насінням без належної правової підстави.
Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 24 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21 вересня 2017 року, ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи 
№ 634/864/16-ц з місцевого суду.
Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.
06 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 634/864/16-ц передано судді-доповідачеві.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій ухвалити оскаржені судові рішення без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, не надали належної оцінки доказам по справі, неправильно застосували норми матеріального права і порушили норми процесуального права. 
Зазначав, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано той факт, що він за період весняно-осінніх польових робіт 2011 року на земельній ділянці, яка йому належить, провів роботи по вирощуванню соняшника та, відповідно, збору врожаю насіння соняшника. Вважав, що цей факт підтверджується показами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також поясненням свідка ОСОБА_6 , який підтвердив факт вивантаження насіння соняшнику в автогаражі СВК «Україна» автомобілем, який належить приватному підприємцю ОСОБА_7 , за кермом якого перебував безпосередньо ОСОБА_1 
Стверджував, що соняшникове насіння, вилучене СВК «Україна», вагою 
5 240 кг, є його власністю, а кооператив заволодів вказаним майном без достатньої правової підстави, а тому зобов`язаний його повернути.
Учасниками справи відзив (заперечення) на касаційну скаргу не подано
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 має земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства 1,85 га та земельну ділянку площею 4,48 га (земельний пай), які розташовані в АДРЕСА_1.
У 2011 році позивач на своїй земельній ділянці вирощував соняшник. Восени 2011 року позивачем за допомогою ОСОБА_7 , який надав сільгосптехніку, за участі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , були проведені роботи по збору урожаю соняшника із зазначеної земельної ділянки.
ОСОБА_1 та завідуючий автогаражу СВК «Україна» ОСОБА_2 стверджували, що за усним договором насіння соняшника з поля 
ОСОБА_1 було доставлено до приміщення гаражного боксу 
СВК «Україна».
Також судом встановлено відсутність будь-яких договорів між СВК «Україна» та ОСОБА_1 про передачу насіння соняшника на зберігання.
СВК «Україна» у встановленому законом порядку врожай насіння соняшника на зберігання від ОСОБА_1 не приймав, будь-які правовідносини між даним кооперативом та ОСОБА_1 відсутні.
Із постанови слідчого Сахновщинського ВП ГУНП в Харківській області 
від 14 липня 2016 року про закриття кримінального провадження 
№ 12014220420000348, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 
13 травня 2014 року, суди встановили, що 14 жовтня 2011 року до директора СВК «Україна» ОСОБА_3 надійшла доповідна записка ОСОБА_8 , в якій було зазначено, що водій ОСОБА_9 за вказівкою співзасновника 
СВК «Україна» ОСОБА_2 залишав в кузові вантажного автомобіля насіння соняшнику, яке того дня перевозив з поля на тік. У зв`язку з чим, директором СВК «Україна» ОСОБА_3 було створено комісію, яка в одному із гаражів знайшла насіння соняшнику, вага якого склала 5 240 кг.
Зазначене насіння соняшнику було поставлено на облік СВК «Україна».
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відповідно до статті 213 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваних судових рішень) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.
Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Згідно положень статті 57 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваних судових рішень) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до частини третьої статті 10, статті 60 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваних судових рішень) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Подібні за змістом положення містять статті 76, 81 чинного ЦПК України.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваних судових рішень), враховуючи те, що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів належності йому виявленого 14 жовтня 2011 року соняшникового насіння вагою 5 240 кг, а також заволодіння СВК «Україна» спірним майном без належної правової підстави, дійшов правильного висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.
Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що обставини, встановлені у рамках кримінального провадження № 12014220420000348 
від 13 травня 2014 року за частиною першою статті 185 КК України, є належними та допустимими доказами права власності ОСОБА_1 на спірне майно. 
При цьому, касаційний суд враховує, що згідно цієї постанови, досудовим розслідуванням достовірних даних про факт крадіжки насіння соняшника не отримано.
Суд апеляційної інстанції правильно взяв до уваги, що спірне майно, на яке претендує позивач, є річчю, визначеною родовими ознаками, при тому, що ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснив, що він насіння соняшника не зважував, та його вагу точно вказати не може.
Відповідно до статті 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Прийняття речі на зберігання при пожежі, повені, раптовому захворюванні або за інших надзвичайних обставин може підтверджуватися свідченням свідків. Прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання.
Таким чином ОСОБА_1 у випадку залишення свого майна на зберігання у СВК «Україна» мав отримати від зберігача відповідний документ. Однак такий документ позивачем суду на наданий.
При цьому судами не встановлено будь-яких надзвичайних обставин, передбачених частиною третьою статті 937 ЦК України, за наявності яких прийняття речі на зберігання могло б підтверджуватися показаннями свідків.
Відповідно до частини четвертої статті 60 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваних судових рішень) доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Доводи касаційної скарги, які є аналогічним доводам, викладеним в позовній заяві та апеляційній скарзі на рішення місцевого суду, зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на докази, що були предметом дослідження й оцінки судів та спрямовані на переоцінку доказів у справі. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій. Судами правильно застосовано норми матеріального, зроблені обґрунтовані висновки у частині відмови у задоволенні позовних вимог на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування правильних по суті судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.
Щодо розподілу судових витрат
Підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, відсутні.
Керуючись статтями 401, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 24 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21 вересня 
2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді: | В. В. Шипович    Є. В. Синельников   С. Ф. Хопта