Постанова
Іменем України        
15 серпня 2019 року                                                                     
м. Київ                                                                    
справа № 583/3581/15-ц
провадження № 61-11100св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Приватне підприємство «СІБ», директор Приватного підприємства «СІБ»  ОСОБА_2 ,
третя особа - Управління житлово - комунального господарства Охтирської міської ради,
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційні скарги Приватного Підприємства «СІБ» та ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Сумської області від 26 травня 2016 року у складі колегії суддів: Бойка В. Б., Кононенко О. Ю. та Шевченка В. А. у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «СІБ», директора Приватного підприємства «СІБ» ОСОБА_2 про зобов`язання повернути незаконно стягнені кошти, виконання зобов`язання, стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок залиття квартири, третя особа - Управління житлово - комунального господарства Охтирської міської ради,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст заяви
В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з вищезазначеним позовом, в якому просила зобов`язати Приватне підприємство «СІБ» (далі - ПП «СІБ») повернути кошти стягнуті з неї за неякісне надання послуг, виконати зобов`язання щодо обслуговування її квартири, стягнути з ПП «СІБ» на її користь понесені матеріальні збитки в розмірі 50 000 грн., а також 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. 
Свої вимоги мотивувала невиконанням ПП «СІБ» взятих на себе зобов`язання по утриманню будинку АДРЕСА_1 , що призвело до пошкодження належної їй квартири АДРЕСА_2 внаслідок протікання даху, а також пошкодження плити перекриття над однією з кімнат. 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2016 року у складі судді Сидоренка Р. В. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, зобов`язано ПП «СІБ» провести поточний ремонт покрівлі над квартирою за АДРЕСА_3 та плити перекриття над вікном кімнати зазначеної квартири. В іншій частині позовних вимог відмовлено, вирішено питання розподілу судових витрат.
Задовольняючи вимоги в цій частині позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач довела належними та допустимими доказами факт потрапляння вологи через стелю до її квартири внаслідок чого на стінах та стелі утворилися плями жовтого кольору неправильної форми. Доказів того, що  наслідки протікання виникли з вини самого споживача чи внаслідок непереборної сили  відповідач не надав. Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необгрунтованості.
Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 26 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ПП «СІБ» про відшкодування збитків скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову, яким стягнуто з ПП «СІБ» на користь ОСОБА_1   44 953 грн в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок неналежного виконання договору про надання послуг. В іншій частині рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2016 року залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що відповідач не довів необґрунтованість розрахунків позивачки та не вважав за потрібне перевіряти їх в тому числі і експертним шляхом. Апеляційний суд зазначив, що визначення самим позивачем розміру збитків ґрунтується на положеннях статей 22 та 623 ЦК України, а тому суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні цієї частини позовних вимог.
Короткий зміст вимог касаційних скарг
У червні 2016 року ПП «СІБ» та ОСОБА_1 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційні скарги на рішення Апеляційного суду Сумської області від 26 травня 2016 року, в яких, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили: ПП «СІБ» - скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу на новий апеляційний розгляд, ОСОБА_1 - скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині залишення без змін рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити повністю.
В жовтні 2017 року ОСОБА_1 додатково подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заяву про збільшення позовних вимог однією із вимог якої є забезпечення позову шляхом зобов`язання ПП «СІБ» надати заявниці належним чином завірені копії документів та зобов`язання відповідачів ОСОБА_2 та ПП «СІБ» вчинити певні дії.
Узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги
Касаційна скарга ПП «СІБ» мотивована тим, що суд апеляційної інстанції  не визначився із характером спірних правовідносин, а також колом осіб, які мають нести відповідальність за неналежне утримання будинків. Відповідач є лише виконавцем робіт з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, які розташовані на території його обслуговування згідно з переліком робіт, затвердженим виконавчим комітетом міської ради до переліку яких входить послуга з виконання поточного ремонту в тому числі і покрівлі, який здійснювався відповідачем. Капітального ремонту покрівлі будинку третьою особою, яка за це відповідає не проводилось.
Представник заявника зазначає, що визначаючи розмір матеріальної шкоди суд апеляційної інстанції виходив лише з розміру шкоди визначеної самим позивачем, водночас на підставі аналізу розрахунку, на думку представника заявника, суму до стягнення достеменно встановити неможливо.
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій частково задовольняючи її вимоги не повною мірою дослідили надані нею докази, а тому прийшли до помилкових висновків.
Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано
Рух справи в суді касаційної інстанції.
Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2016 року та 29 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Охтирського міськрайонного суду Сумської області.
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України               від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
26 лютого 2018 року справу № 583/3581/15-ц  Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами було встановлено, що   ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 .
На підставі договору про надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території № 4 від 16 березня 2006 року, укладеного з Управлінням житлово-комунального господарства Охтирського міськвиконкому, що є балансоутримувачем комунального майна міста та додатку № 1 до нього, ПП «СІБ» надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій на території його обслуговування, в тому числі і буд. АДРЕСА_1 .
04 квітня 2007 року між ОСОБА_1 та ПП «СІБ» було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Предметом даного договору є забезпечення підприємства надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у будинку АДРЕСА_1 ( прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічного обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо - п. 1.1 договору ). Даний договір був укладений на 1 рік і вважається щороку продовженим ( п.п. 7.1 договору ).
Згідно рішень виконавчого комітету Охтирської міської ради № 235 від 25 липня            2006 року та № 74 від 20 травня 2015 року, а також тарифів на послуги по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , ПП «СІБ» надає наступні послуги: прибирання прибудинкової території, прибирання підвалів, прибирання технічних поверхів і підвалів, обслуговування систем диспетчеризації, технічне обслуговування внутрішньої системи тепло-водопостачання і каналізації, дератизація, обслуговування димовентиляційних каналів, поточний ремонт конструктивних елементів, інженерних систем і технічних пристроїв будинку, ремонт обладнання дитячих та господарських майданчиків, підготовка будинку до експлуатації в осінньо-зимовий період, електроенергія місць загального користування, аварійна служба тощо.
23 травня 2007 року, 18 травня 2009 року, 19 травня 2009 року, 30 червня 2009 року,           25 червня 2012 року, 05 вересня 2012 року, 05 вересня 2013 року та 10 вересня 2013 року ОСОБА_1 зверталася до директора ПП «СІБ» із заявами, в яких вона просила провести перевірку стану покрівлі над її квартирою та усунути причини протікання.
В подальшому, 02 вересня 2015 року, зі скаргою щодо неналежного технічного обслуговування будинку, ОСОБА_1 звернулась до міського голови м. Охтирка.
04 березня 2016 року позивачка склала акт-претензію, оскільки після дощу стеля знову стала протікати, чим вкотре було пошкоджено майно позивачки.
Судами також було встановлено, що з наданих ПП «СІБ» матеріальних звітів по видам робіт вбачається, що в період з 2012 року по 2015 рік ним здійснювався поточний ремонт покрівлі будинку АДРЕСА_1, однак якість проведених робіт відповідач не контролював. Проведені роботи не забезпечили належного стану покрівлі будинку, а також плити перекриття над вікном кімнати вищезазначеної квартири. Як наслідок, після опадів, а також в період танення снігу, житлове приміщення позивачки заливається. У квартирі пошкоджені стеля кімнат та інших приміщень, стіни, є ураження пліснявою, підвищена вологість, низька температура повітря, що у сукупності унеможливлюють нормальне користування житловим приміщенням.
ОСОБА_1 було надано суду докази на підтвердження того, що внаслідок неналежного виконання ПП «СІБ» умов договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, на час ухвалення судом першої інстанції рішення, позивачці були завдані збитки на суму 44 953 грн. 
Крім того, позивачкою були надані чисельні фото-, відеоматеріали щодо стану житлового приміщення, які відповідачем - ПП «СІБ спростовані не були.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Статтями 19, 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, що діяв на час виникнення спірних правовідносин було передбачено, що: відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник; споживач має право : одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.
Відповідно до приписів статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками визнаються втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з частини третьої статі 386 ЦК України, власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому шкоди.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідачем ПП «СІБ», яке надавало послуги з утримання будинку в якому проживає відповідач, було порушено взяті на себе за договором зобов`язання з його утримання внаслідок чого сталося пошкодження стін та стелі у квартирі позивача, їй було завдано збитки, розмір яких був доведений.
Верховний Суд погоджується із вірним висновком суду першої інстанцій в частині зобов`язання  ПП «СІБ» провести поточний ремонт покрівлі над квартирою, що належить на праві власності ОСОБА_1 , та плити перекриття над вікном кімнати її квартири, так як позивачем було доведено факт неналежного виконання взятих на себе відповідачем зобов`язань за договорами, укладеними з третьою особою та позивачем, а непроведення таких робіт сприяло б руйнації  помешкання позивача.
Разом із тим Верховний Суд також погоджується і з висновком суду апеляційної інстанції про те, що сама по собі відсутність актів про залиття квартири, виконання робіт з ремонту квартири та/або чеків на придбання будівельних матеріалів не була в даному випадку перешкодою для проведення відшкодування споживачу, оскільки в цій ситуації справи могла бути вирішена на підставі інших доказів наданих позивачем, таких як: фото-, відеоматеріали щодо стану житлового приміщення, розрахунок збитків. 
Вказані докази відповідачем не спростовано, крім того як зауважив суд апеляційної інстанції у своєму рішенні - від добровільного вирішення спору на стадії апеляційного розгляду відповідач ПП «СІБ» ухилився та рішення суду першої інстанції у задоволеній частині позовних вимог щодо зобов`язання ПП «СІБ» провести поточний ремонт покрівлі над квартирою за АДРЕСА_3 та плити перекриття не оскаржив, а отже останній фактично визнав незадовільний стан окремих елементів будинку. 
Щодо відмови у задоволенні позову в частині інших позовних вимог колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що вони в належний спосіб позивачем доведені не були, а тому задоволенню не підлягали.
Таким чином, Верховний Суд зазначає, що апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність скасування рішення місцевого суду в частині відмови у відшкодуванні збитків, заподіяних внаслідок неналежного виконання договору про надання послуг та задоволення позову в цій частині.
Верховний Суд погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про те, що в іншій частині рішення суду першої інстанції було прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому воно підлягало залишено без змін.
Узагальнюючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що суд першої інстанції частково, а апеляційний суд повністю правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам. 
Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку, що частково залишене в силі рішення суду першої та рішення апеляційної інстанцій ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а судові рішення без змін, оскільки доводи касаційних скарг висновків судів не спростовують.
Щодо заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог Верховний Суд зазначає наступне.
Згідно частиною другою статті 31 ЦПК України 2004 року позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково, а відповідно до частини третьої статті 208 ЦПК України 2004 року судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду.
Відповідно до частини першої статті 25 та частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.
Згідно зі статтею 391 ЦПК України безпосередньо до суду касаційної інстанції подається касаційна скарга, водночас позивач подала до Верховного Суду заяву про збільшення позовних вимог, яка не була предметом розгляду суду першої інстанції..
Оскільки ОСОБА_1 із заявою про збільшення позовних вимог в якій поміж іншим заявлено вимоги про забезпечення позову, звернулася саме до суду касаційної інстанції, який позбавлений процесуальної можливості її розгляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її відхилення.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог та забезпечення позову відхилити.
Касаційні скарги Приватного підприємства «СІБ» та ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Апеляційного суду Сумської області від 26 травня 2016 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
                                                                   
Судді: | І. В. Литвиненко
| В. С. Висоцька
| І. М. Фаловська