ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року                                                                                                          
м. Київ
 
справа № 360/259/18
провадження № 51-414 км 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого судді                                             ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                  ОСОБА_4 ,
прокурора                                         ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду
від 18 грудня 2018 року стосовно 
                                                             ОСОБА_6 ,
                                                            ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця 
АДРЕСА_1 ,
 
засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини 
Вироком Бородянського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за:
-           ч. 2 ст. 185 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
-          ч. 3 ст. 185 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 90 днів.
Цим же вироком визнано винуватим та засуджено ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вирішено долю речових доказів, розв`язано заявлені цивільні позови.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 покарання змінено.
Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за:
-           ч. 2 ст. 185 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
-          ч. 3 ст. 185 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Судове рішення стосовно ОСОБА_7 в апеляційному порядку не переглядалось та в касаційній скарзі не оспорюється.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він  
16 і 17 грудня 2017 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на
АДРЕСА_1 , через незамкнені вхідні двері проник до приміщення сараю, звідки повторно, таємно викрав електрокосу "Alpina В1.0EJ" та велосипед "ARDIS",  спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 5 800 грн.
Також у ніч з 16 на 17 грудня 2017 року ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, знаходячись на АДРЕСА_1 , через незамкнені вхідні двері проникли до приміщення сараю, звідки таємно викрали зварювальний апарат та дросель, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 1 460 грн.
 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленим стосовно ОСОБА_6 рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду: 
- не навів обґрунтувань, з яких він виходив, змінюючи вирок місцевого суду шляхом пом`якшення ОСОБА_6 покарання, що свідчить  про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого;
- постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України;
- неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме положення ст. 73 КК України.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор частково підтримав касаційну скаргу, просив скасувати ухвалу апеляційного суду через м`якість призначеного покарання. 
Мотиви Суду
Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України в касаційному порядку не оспорюються. 
Щодо наведених у касаційній скарзі доводів прокурора про невідповідність призначеного судом апеляційної інстанції покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень і особі засудженого, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Як убачається зі змісту ухвали, суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника, визнав обґрунтованим призначене судом першої інстанції покарання у вигляді позбавлення волі, врахувавши ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, наявність обставини, що пом`якшує покарання – щирого каяття, наявність обставини, що обтяжує покарання – вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також дані про його особу, зокрема, те, що він не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, за місцем проживання характеризується негативно. 
При цьому суд апеляційної інстанції за доводами апеляційних скарг не знайшов підстав визнати призначене ОСОБА_6 покарання надмірно суворим, достатньо переконливо обґрунтувавши свої висновки.
Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування кримінального закону, а саме ст. 73 КК України, при призначенні ОСОБА_6 покарання, то Суд дійшов таких висновків.
Згідно зі ст. 73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд при визначенні ОСОБА_6 остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 90 днів допустив помилку, яку суд апеляційної інстанції під час розгляду кримінального провадження виправив, знизивши розмір призначеного покарання до 3-х років позбавлення волі.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд 
постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_6 – без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                       ОСОБА_3