Постанова 
Іменем України 
 
17 липня 2019 року
м. Київ
 
справа № 199/3743/17
провадження № 61-39908св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А, Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 ,
треті особи, які не заявлють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_4 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2018 року у складі судді Руденка В. В. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_4 , про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та його вихованні.
 
Позовна заява мотивована тим, що 16 жовтня 2010 року між її сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 . 
 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. 
 
Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 разом із малолітнім сином ОСОБА_5 проживають окремо від позивачів.
 
Починаючи з 2016 року, відповідач перешкоджає їм бачитись з онуком. ОСОБА_3 припинила відповідати на телефонні дзвінки, вимкнула телефон, не дає навідувати онука, не відчиняє двері квартири, де вона з дитиною проживає. Позивачі неодноразово навідувалися до Комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад № 17 Дніпропетровської міської ради» з метою побачитись та поспілкуватись з онуком, проте працівники дошкільного навчального закладу відмовили їм у цьому, посилаючись на заборону матері.
 
У зв`язку із цим позивачі, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили суд зобов`язати відповідача не чинити їм перешкоди у спілкуванні та вихованні онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і визначити порядок їх участі у спілкуванні та вихованні з онуком таким чином:
- кожної першої та третьої неділі місяця з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.  - місце зустрічей без обмежень, спільний відпочинок 14 днів влітку та 14 днів взимку, у межах країни, побачення на свята: Новий Рік, Різдво, Великдень, Трійця, День Конституції України, День Незалежності України, у день народження дитини, у день народження діда та баби - без присутності матері та третіх осіб;
- надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 можливість спілкування з онуком ОСОБА_5 шляхом телефонного та інших засобів зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування, за бажанням останнього;
- зобов`язати ОСОБА_3 при зверненні до неї у телефонному режимі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надавати інформацію щодо фактичного місця перебування онука - ОСОБА_5 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2018 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. 
 
Усунуто ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з онуком та його вихованні шляхом визначення днів побачень ОСОБА_1 , ОСОБА_2  з онуком, малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - кожну першу та третю неділю місяця у період часу з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., без присутності матері ОСОБА_3 .
Надано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 можливість спільного відпочинку з онуком, малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щорічно, раз на рік тривалістю десять календарних днів влітку без присутності матері ОСОБА_3 
Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онуком, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640,00 грн.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що суд вважає за доцільне усунути позивачам перешкоди в спілкуванні з онуком та його вихованні шляхом визначення днів побачень - кожну першу та третю неділю місяця у період часу з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. без присутності матері, надати позивачам можливість спільного відпочинку з онуком щорічно раз на рік тривалістю 10 календарних днів влітку без присутності матері та зобов`язати відповідача не чинити перешкод позивачам у спілкуванні та вихованні онука. Визначаючи час, суд виходив з інтересів малолітньої дитини та сторін у справі. В іншій частині позову суд відмовив, оскільки періодичність часу побачень з онуком, запропонована позивачами, може призвести до дискомфорту та порушення звичайного укладу життя дитини. Крім цього, визначені позивачами способи участі у спілкуванні та вихованні, такі як надання їм можливості спілкування з онуком засобами телефонного та іншого зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування за бажанням останнього, та зобов`язання відповідача при зверненні до неї в телефонному режимі позивачів надавати інформацію щодо фактичного місця перебування онука є такими, які не передбачені законом. Також суд не бере до уваги заперечення проти позову відповідача у справі щодо побачень дитини тільки у її присутності, оскільки у ході розгляду справи судом не встановлено наявність негативного впливу позивачів на виховання онука. Навпаки, судом встановлено, що спільне проведення часу позивачів та відповідача у присутності дитини може завдати психологічного стресу дитині з огляду на вкрай неприязні стосунки, які склалися між сторонами.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задоволено частково, апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задоволено частково. 
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, ОСОБА_4 , про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та його вихованні - змінено в частині визначення днів побачень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з онуком, малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - кожну першу та третю неділю місяця у період часу з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., без присутності матері ОСОБА_3 , визначивши такий спосіб спілкування діда ОСОБА_2 та баби ОСОБА_1 з онуком, малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожну першу та третю неділю місяця у період часу з 11 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., без присутності матері ОСОБА_3 , зобов`язавши ОСОБА_2 , ОСОБА_1 забирати та повертати дитину за адресою її місця проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2018 року в частині відмови в задоволенні вимог щодо побачень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з онуком, малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у день народження діда ОСОБА_2 та в день народження баби ОСОБА_1 - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, визначивши такий спосіб спілкування діда ОСОБА_2  та баби  ОСОБА_1 з онуком, малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : в день народження діда ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 кожного року , з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв, в день народження баби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 кожного року, з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., без присутності матері ОСОБА_3 , зобов`язавши ОСОБА_2 , ОСОБА_1 забирати та повертати дитину за адресою її проживання: АДРЕСА_1 . Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2018 року у частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 судового збору в розмірі 640,00 грн скасовано.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320,00 грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що право на спілкування з дитиною та участь у її вихованні діда та баби, і відповідно обов`язок того з батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні такого права, є законодавчо закріплене і повинно реалізовуватись саме у прямих контактах з дитиною, тобто на побаченні з нею, що є основною формою особистого спілкування. Враховуючи малолітній вік дитини, конфліктну міжособистісну поведінку матері з дідом та бабою, а також інші обставини, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду в частині визначення часу побачень з онуком слід змінити, встановивши такий спосіб спілкування діда ОСОБА_2 та баби ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожну першу та третю неділю місяця у період часу з 11 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., без присутності матері, зобов`язавши ОСОБА_2 та ОСОБА_1 забирати та повертати дитину за адресою її проживання: АДРЕСА_1 . Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог стосовно визначення спілкування діда ОСОБА_2 та баби ОСОБА_1 з онуком, малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у день народження діда та у день народження баби скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення і визначено дні побачень з онуком діда та баби: у день народження діда ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кожного року, з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., у день народження баби ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 кожного року, з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., без присутності матері ОСОБА_3 , зобов`язавши ОСОБА_2 та ОСОБА_1 забирати і повертати дитину за адресою її проживання: АДРЕСА_1 .
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У липні 2018 року ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог, а саме: визначення днів побачень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_5 та ухвалити у цій частині нове рішення, яким визначити дні побачень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_5 , кожну першу та третю неділю місяця у період часу з 15 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. у присутності матері, не порушуючи режим дня дитини, та за виключенням днів хвороби, або відсутності у місті у зв`язку із оздоровленням. У іншій частині позову відмовити, а в частині відмови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у позові оскаржувані судові рішення просила залишити без змін.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що вирішуючи питання щодо визначення способу участі позивачів у вихованні дитини, суди не врахували та не взяли до уваги прихильність дитини до матері, вік дитини та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення спору. Суди не звернули увагу на вік дитини та те, що у такому віці розлучення з матір`ю, а тим більше на тривалий час, не відповідає інтересам дитини. Крім цього, між сторонами існує конфлікт, який виник через дії позивачів, які у січні 2017 року взяли малолітнього ОСОБА_5 та не повертали його матері, до тих пір, поки вона не звернулася із заявою до правоохоронних органів. Зазначений факт знайшов своє відображення у наявних у матеріалах справи документах, яким суди не надали належної правової оцінки. Крім цього, постанова суду апеляційної інстанції не містить мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного ОСОБА_3 у апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу позивачів. 
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
Інші учасники справи не скористались своїм процесуальним правом подати відзив на касаційну скаргу.
 
Надходження касаційної скарги до Верховного Суду
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська та зупинено виконання оскаржуваних судових рішень в частині побачень позивачів з дитиною без присутності матері та спільного відпочинку тривалістю 10 днів, до закінчення касаційного провадження. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2019 року справу призначено до судового розгляду. 
 
Позиція Верховного Суду 
 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
 
Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 жовтня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 . 
 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. 
 
Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_5  почали проживати окремо від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
 
Згідно із висновком інспектора Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 11 січня 2017 року, ним були розглянуті матеріали за заявою ОСОБА_3 , у якій вона просила вжити заходи щодо її чоловіка ОСОБА_4 , який 03 січня 2017 року взяв малолітнього сина ОСОБА_5 до місця свого проживання та не повертав ОСОБА_3 
 
01 грудня 2017 року батько ОСОБА_3 - ОСОБА_6 подав до Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області заяву про погрози йому фізичною розправою зі сторони колишнього зятя ОСОБА_4 . За наслідками розгляду цієї заяви ОСОБА_6 інспектором Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області 04 грудня 2017 року складено відповідний висновок.  
 
Крім цього, у червні 2017 року ОСОБА_3 зверталася до Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради із заявою, у якій просила захистити права ОСОБА_5 , роз`яснивши його батьку ОСОБА_4 , що він повинен неухильно виконувати рішення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 19 травня 2017 року № 125, яким встановлено порядок побачень ОСОБА_4 із сином ОСОБА_5 у будь-який день та у час у присутності матері ОСОБА_3 за її попереднім погодженням, не порушуючи режиму дитини.
 
Відповідно до правової позиції Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради у цивільній справі № 199/3743/17 від 19 грудня 2017 року № 4/4-1893, у випадку встановлення судом фактів безпідставного чинення перешкод матір`ю ОСОБА_3 у спілкуванні малолітнього ОСОБА_5 з дідом та бабою, що не сприяє фізичному, розумовому розвитку дитини та її вихованню, порушує права та інтереси дитини, орган опіки та піклування вважає, що такі перешкоди мають бути усунені у спосіб, визначений судом, з урахуванням інтересів дитини. 
 
Аналізуючи підстави звернення до суду з указаним позовом, норми сімейного законодавства України та міжнародних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а також рішення судів попередніх інстанцій, колегія суддів дійшла такого висновку.
 
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
 
Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини (далі -ЕСПЛ) як джерело права.
 
Згідно із статтями 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12-15 цієї Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). 
 
На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. 
 
Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, § 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82). 
 
Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
 
Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.
 
За змістом статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
 
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
 
Статтею 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що між матір`ю дитини та її батьком, бабою й дідом наявний конфлікт, який пов`язаний з наявністю неприязних стосунків. 
 
Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення днів побачень онука з дідом та бабою, не встановив усіх фактичних обставин справи та не перевірив доводи апеляційної скарги, не надав їм відповідну правову оцінку, не звернув увагу на наявність у матеріалах справи декількох заяв матері дитини та діда дитини - ОСОБА_6 (а. с. 122, 127-130, 152-155) до правоохоронних органів щодо протиправної поведінки батька малолітнього ОСОБА_5 та його рідних, не встановив як ці обставини можуть вплинути на емоційний стан дитини, з урахуванням віку та інтересів дитини, та чи є визначення побачень дитини з дідом та бабою без участі матері якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. 
 
Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій залишили поза увагою те, що правова позиція Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради (а. с. 140-142) не є висновком цього органу у розумінні статті 19 СК України, що є обов`язковим при розгляді цієї справи відповідно до вимог статей 19, 159, 263 СК України.
 
Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
 
Оскільки недоліки, допущені судами першої та апеляційної інстанцій, не можуть бути усунуті під час касаційного розгляду справи, судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого суду належить надати правову оцінку доказам та ухвалити судове рішення відповідно до установлених фактичних обставин справи і вимог закону. 
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково. 
 
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                                 І. А. Воробйова 

                                                                                                            Г. В. Кривцова

                                                                                                            Р. А. Лідовець 

                                                                                                            Ю. В. Черняк