Постанова
Іменем України
 
22 серпня 2019 року
м. Київ
 
справа № 387/245/17
провадження № 61-37300св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Згода»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Дьомич Л. М., Письменного О. А.; Карпенка О. Л.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» (далі - ТОВ «Згода») про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки недійсною.
 
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 5,55 га, яка розташована на території Новолутківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 24 травня 2001 року.
 
02 січня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Згода» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років, тобто до 06 березня 2017 року, який зареєстрований у Добровеличківському відділі земельних ресурсів 06 березня 2007 року, про що у державному реєстрі земель зроблено запис за № 49.
 
05 липня 2016 року, тобто за 6-ть місяців до закінчення строку дії договору, ОСОБА_1 надіслала орендарю письмове повідомлення, у якому зазначила, що не бажає продовжувати дію договору оренди і просила звільнити земельну ділянку до 06 березня 2017 року.
 
Оскільки відповіді від ТОВ «Згода» не отримала, позивач звернулася в усній формі до відповідача щодо повернення землі. Однак отримала відмову з тих підстав, що додатковою угодою до договору оренди від 15 вересня 2016 року продовжено строк договору на 10 років, тобто до 06 березня 2027 року.
 
Позивач вважала, що додаткова угода не відповідає вимогам частини третьої статті 203 ЦК України, оскільки вона її не підписувала та згоди на її укладення не надавала, тобто не мала волевиявлення як учасник правочину.
 
ОСОБА_1 просила визнати недійсною додаткову угоду від 15 вересня 2016 року до договору оренди земельної ділянки від 02 січня 2007 року, укладену між   ОСОБА_1 та ТОВ «Згода».
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2017 року у складі судді: Цоток В. В., позовні вимоги задоволено. Визнано недійсною додаткову угоду до договору оренди землі, укладену 15 вересня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Згода», право оренди на підставі якої зареєстроване у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 лютого 2017 року за № 19308463. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ТОВ «Згода» ухиляється від участі у проведені експертизи шляхом відмови у наданні експертам для дослідження оригіналу додаткової угоди, що унеможливлює її проведення, у зв`язку з чим, на підставі частини першої статті 146 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) суд вважав доведеним той факт, що підпис у додатковій угоді від 15 вересня 2016 року до договору оренди землі від 02 січня 2007 року у графі орендодавець вчинений не ОСОБА_1 , а іншою особою. Відсутність волевиявлення позивача на укладення додаткової угоди від 15 вересня 2016 року також підтверджується направленням ОСОБА_1 перед закінченням строку дії договору на адресу відповідача повідомлення про те, що вона не бажає продовжувати дію договору.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2018 року апеляційну скаргу ТОВ «Згода» задоволено. Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2017 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Згода» про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки недійсною відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновок суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях, пов`язаних із ненаданням оригіналу документу для проведення експертизи, що є неприпустимим. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2017 року за клопотанням відповідача призначено у справі судову почеркознавчу експертизу. ОСОБА_1 не заперечувала щодо призначення у справі судової почеркознавчої експертизи. Висновком судової почеркознавчої експертизи № 1204/1205/17-27,527-529/18/27 від 12 лютого 2018 року, проведеної експертами Бандурко В. В., Бабков А. О. Кропивницького відділення Київського НДІСЕ МЮ України, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» на оригіналі додаткової угоди до договору оренди землі від 15 вересня 2016 року виконаний самою ОСОБА_1 і позивачем не надано належних та допустимих доказів про відсутність у неї волевиявлення на укладення додаткової угоди, тому суд апеляційної інстанції зробив висновок про відсутність підстав для визнання додаткової угоди недійсною.
 
Аргументи учасників справи
 
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася із касаційною скаргою на постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2018 року, в якій просить оскаржену постанову скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що ТОВ «Згода» ухилялося від участі в проведенні експертизи шляхом відмови у наданні експертам для дослідження оригіналу додаткової угоди, що унеможливило її проведення. Оригінал оспорюваної додаткової угоди було надано ТОВ «Згода» лише до суду апеляційної інстанції.
 
Зазначає, що експертом Бандурко В. В. були допущені порушення під час проведення експертизи і його висновки суперечать висновкам спеціалістів, якими встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» в оспорюваній додатковій угоді до договору оренди землі виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. У зв`язку із цим позивачем було заявлено клопотання про виклик та допит експертів, а також клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи, у задоволенні яких судом апеляційної інстанції безпідставно відмовлено.
 
Суд апеляційної інстанції порушив вимоги допустимості та належності доказів при оцінці висновку № 39 від 22 листопада 2017 року спеціаліста ПП «Консалтинг експерт груп «Діктум-Фактум» відокремленого підрозділу «Центр експертиз та оцінки» ОСОБА_4 та висновку спеціаліста № 17 від 11 квітня 2018 року науково-дослідної лабораторії експертних досліджень ПП «Агенція 007» Мухи О. Г. і не вирішив питання про виклик та допит спеціалістів. ОСОБА_1 вважає, що апеляційний суд ухвалив рішення на підставі суперечливих доказів і не врахував судову практику при оцінці висновку спеціалістів.
 
Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
Позиція Верховного Суду
 
Колегія суддів відхиляє аргументи, викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
 
Суди встановили, що  ОСОБА_1 на підставі державного акту серії НОМЕР_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 5,55 га, яка розташована на території Новолутківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.
 
02 січня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Згода» укладено договір оренди землі строком на 10 років, який зареєстрований у Добровеличківському відділі земельних ресурсів, про що 06 березня 2007 року у державному реєстрі земель вчинено запис за № 49.
 
05 липня 2016 року позивач направила на адресу ТОВ «Згода» повідомлення про відсутність у неї наміру продовжувати дію договору оренди землі на новий строк та про обов`язок орендаря звільнити земельну ділянку.
 
15 вересня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Згода» укладено додаткову угоду до договору оренди землі, згідно якої змінено строк дії договору оренди до 06 березня 2027 року, та розмір орендної плати до 7041,10 грн, що відповідає 4,5 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
 
Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 82590294 від 16 березня 2017 року у реєстрі 27 лютого 2017 року за № 19308463 державним реєстратором Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області Войцехівським А. В. зареєстровано право оренди на підставі додаткової угоди до договору оренди землі, укладеної 15 вересня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Згода».
 
При зверненні із позовом ОСОБА_1 обґрунтовувала свої вимоги тим, що вона як власник земельної ділянки не підписувала додаткову угоду і такого волевиявлення не мала.
 
Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04 травня 2017 року за клопотанням позивача призначено судово-почеркознавчу експертизу.
 
У зв`язку з відсутністю у позивача оригіналу спірної додаткової угоди, судом, з метою забезпечення можливості проведення експертизи, витребуваний її оригінал у ТОВ «Згода» та у державного реєстратора Добровеличківської райдержадміністрації, на що ТОВ «Згода» повідомило про відсутність у нього оригіналу додаткової угоди, та надало її завірену копію.
 
Відповідно до листа Добровеличківської райдержадміністрації від 22 травня 2017 року № 01-32/140/4 у справі переданій на зберігання від державного реєстратора Добровеличківської селищної ради відсутня додаткова угода до договору оренди землі між ОСОБА_1 та ТОВ «Згода».
 
Згідно повідомлення завідувача Кропивницького відділення Одеського НДІСЕ Лагоди К. А. від 02 червня 2017 року № 08-19/17-875 ухвала Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04.05.2017 року про призначення судової почеркознавчої експертизи залишена без виконання у зв`язку з ненаданням експерту на дослідженні оригіналу додаткової угоди.
 
Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_3 повідомив, що ним як державним реєстратором Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області проводилася державна реєстрація права оренди на підставі додаткової угоди. Всі необхідні для реєстрації документи, включаючи й оригінал додаткової угоди, докази про оплату послуг реєстратора, подавались представником ТОВ «Згода». Одразу після державної реєстрації оригінал оспорюваної додаткової угоди був повернутий представнику відповідача.
 
Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2017 року за клопотанням відповідача призначено у справі судову почеркознавчу експертизу. Для проведення якої експерту надано оригінал додаткової угоди від 15 вересня 2016 року до договору оренди землі, долученої до матеріалів справи представником відповідача дослідженої у суді і оглянутої сторонами у справі, оригінали заяв ОСОБА_1 від 05 липня 2016 року та від 13 березня 2017 року про відсутність наміру продовжувати дію договору оренди, опис вкладення до конверту, а також вільні та експеритментальні зразки почерку позивача. ОСОБА_1 не заперечувала щодо призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.
 
Висновком судової почеркознавчої експертизи № 1204/1205/17-27,527-529/18/27 від 12 лютого 2018 року, проведеної експертами Бандурко В. В., Бабков А. О. Кропивницького відділення Київського НДІСЕ МЮ України, встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 в: графі «Орендодавець» на оригіналі: додаткової угоди від 15 вересня 2016 року; оригіналі заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Згода» від 05 липня 2016 року; оригіналі опису вкладення зі штемпелем Укрпошти «Добровеличківка» 05 липня 2016 року; заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Згода» від 13 березня 2017 року, виконані рукописним способом, пастою кулькової ручки, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів.
 
«Підпис, від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» на оригіналі додаткової угоди до договору оренди землі від 15 вересня 2016 року виконаний самою ОСОБА_1 ».
 
«Підпис, від імені ОСОБА_1 на оригіналі заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Згода» від 05 липня 2016 року, виконаний самою ОСОБА_1 ».
 
«Підпис, від імені ОСОБА_1 в оригіналі опису вкладення Укрпошти від 05 липня 2016 року, виконаний самою ОСОБА_1 ».
 
«Підпис, від імені ОСОБА_1 на оригіналі заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Згода» від 13 березня 2017 року виконаний самою ОСОБА_1 ».
 
У дослідницькій частині висновку експерта вказано, що оцінка результатів порівняльного дослідження дозволяє стверджувати, що встановлені збіжні ознаки стійкі і створюють сукупність, достатню для категоричного висновку про те, що підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» на оригіналі додаткової угоди до договору оренди землі від 15 вересня 2016 року виконаний самою ОСОБА_1 .
 
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
 
Встановивши, що оспорювану додаткову угоду до договору оренди землі від 15 вересня 2016 року було підписано ОСОБА_1 та ТОВ «Згода», що свідчить про наявність волевиявлення сторін правочину, зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення позову.
 
Посилання у касаційній скарзі про те, що оригінал оспорюваної додаткової угоди було надано ТОВ «Згода» лише до суду апеляційної інстанції колегія суддів вважає необґрунтованим.
 
Аналіз змісту ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 01 листопада 2017 року свідчить, що апеляційний суд, з урахуванням положень частини третьої статті 27, пункту 6 частини третьої статті 295, частини другої статті 303 та пункту 1 частини першої статті 309 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали), обґрунтування сторін, підстав заявленого клопотання, зробив висновок про наявність підстави для прийняття оригіналу оспорюваної додаткової угоди та для призначення судової почеркознавчої експертизи.
 
Твердження у касаційній сказі про те, що експертом Бандурко В. В. були допущені порушення під час проведення експертизи, оскільки його висновки суперечать висновкам спеціалістів, і суд апеляційної інстанції порушив вимоги допустимості та належності доказів при оцінці висновків спеціалістів, колегія суддів відхиляє.
 
Згідно частин першої-третьої статі 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У статті 110 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
 
Аналіз постанови суду апеляційної інстанції свідчить, що апеляційний суд надав оцінку висновкам спеціалістів  ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . у сукупності із іншими доказами згідно статей 89, 110 ЦПК України.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену постанову апеляційного суду без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                             В. І. Крат
 
                                                                                                       І. О. Дундар
 
                                                                                                       Є. В. Краснощоков