Постанова
Іменем України
14 серпня 2019 року
м. Київ
справа № 554/14044/15-ц
провадження №61-35956св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання бездіяльності старшого державного виконавця Путивльського районного відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області Деркачова Анатолія Федоровича неправомірною, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 13 липня 2017 року у складі колегії суддів: Абрамова П. С., Дорош А. І., Гальонкіна С. А,
         
учасники справи: 
заявник -  ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Путивльського районного відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області Деркачов Анатолій Федорович,
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
1.       У листопаді 2016 року  ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив:
визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Путивльського районного відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області Деркачова А. Ф. (старший держвиконавець Деркачов А. Ф.);
зобов`язати держвиконавця здійснити всі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішення, в тому числі: звернути стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника ОСОБА_2 ; звернуто стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника ОСОБА_2 , у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; накласти арешт на майно та кошти, що належать боржнику ОСОБА_2 ; скласти акт опису й арешту майна, що належить боржнику ОСОБА_2 та звернути стягнення на нього шляхом реалізації виявленого майна та задоволення вимог стягувача за рахунок виручених коштів.
2.       Скарга мотивована тим, що 27 липня 2016 року Путивльським районним відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області (далі - Путивльським РВДВС) було відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 
1 014 800,85 грн. боргу.
3.       Заявник вказує, що неодноразово звертався до державного виконавця з заявами про вжиття заходів примусового виконання рішення, однак вони проігноровані, відповіді не надані.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
4.       Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 
2017 року у складі судді Тімошенко Н. В. скаргу задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність старшого держвиконавця Деркачова А. Ф.
5.       Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що держвиконавець не вчиняв належним чином, визначені законом виконавчі дії за відкритим провадженням про стягнення коштів з боржника ОСОБА_2 .
 
Короткий зміст судового суду апеляційної інстанції
 
6.       Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 13 липня 2017 року апеляційну скаргу Путивльського РВДВС задоволено. Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2017 року скасовано. Прийнято нову постанову про відмову в задоволенні скарги.
7.       Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що дійшовши висновку про наявність неправомірної бездіяльності старшого держвиконавця 
Деркачова А. Ф., суд першої інстанції  не конкретизував, у невиконанні яких саме заходів вона полягає, та не вказав, яким чином слід усунути порушення.
8.       Апеляційний суду також указав, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що більшість заходів примусового виконання рішення була вчинена державним виконавцем лише після звернення до суду зі скаргою.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
9.       У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
10.   Доводи касаційної скарги зводяться до того, що апеляційний суд не дав належної оцінки доводам заявника про неналежне виконання держвиконавцем всіх заходів примусового виконання рішення, а саме вчинення дій щодо розшуку майна боржника.
11.   Касаційна скарга також містить посилання на те, що неправомірні дії держвиконавця  призвели до зменшення частки боржника  у майні.
 
Доводи інших учасників справи
 
12.   Інші учасники справи письмових заперечень щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
13.   Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2017 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.
14.   Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
15.   Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
16.   У липні 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
 
Позиція Верховного Суду
 
17.   Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
18.   Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
19.   Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
20.   Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
 
21.   27 липня 2016 року Путивльським РВДВС відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 014 800,85 грн. боргу.
22.   У ході примусового виконання, з метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем 28-29 липня 2016 року були направлені запити до відділу Держгеокадастру у Путивльському районі; Путивльської міської ради; територіального сервісного центру ПСЦ №5942 РСЦ МВС у Сумській області м. Конотоп; ПАТ КБ «ПриватБанк», «Ощадбанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль»; Путивльського БТІ; Державного реєстру прав на нерухоме майно.
23.   21 жовтня 2016 року надіслана на виконання до Державної прикордонної служби України ухвала Октябрського районного суду м. Полтави про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 
24.   01 вересня 2016 року здійснений опис майна, що належить боржнику, а саме: 0,235 частки одноповерхового житлового будинку, загальною площею 71,3 кв. м., житловою площею 40,6 кв. м, розташованого 
по АДРЕСА_1 . 
25.   У подальшому, після завершення процедури оскарження акту опису, державним виконавцем вжиті заходи щодо примусової реалізації арештованого майна.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
26.   Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.
27.   Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
28.   Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
29.   Предметом спору у справі, яка переглядається, є оскарження стягувачем  у виконавчому провадженні дій держвиконавця при вчиненні дій з примусового виконання судового рішення по стягненню з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 014 800,85 грн, які полягають у недотриманні держвиконавцем  всіх заходів примусового виконання судового рішення, пов`язаних з розшуком майна боржника. 
30.   Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
31.   У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
32.   Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
33.   Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
34.   Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
35.   При цьому, судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльністю державного виконавця регламентовано розділом VІІ ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи місцевим та апеляційним судами.
36.   Відповідно до статті 383 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи місцевим та апеляційним судами, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
37.   У статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент вчинення держвиконавцем дій з примусового виконання судового рішення, наведено обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.
38.   Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент вчинення держвиконавцем дій з примусового виконання судового рішення, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом   заходів   примусового  виконання  рішень,  неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
39.   За положеннями статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент вчинення держвиконавцем дій з примусового виконання судового рішення, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника,  у тому числі якщо вони перебувають  в  інших  осіб  або належать боржникові від інших осіб; звернення   стягнення   на  заробітну  плату  (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;  вилучення  в  боржника   і   передача   стягувачу   певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.
40.   Частиною восьмою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент вчинення держвиконавцем дій з примусового виконання судового рішення, встановлено, що державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника  не  пізніше  наступного  робочого  дня  після закінчення строку  для  самостійного  виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого   майна   боржника   та  його  майнових  прав,  отримання інформації про доходи боржника.
41.   Апеляційний суд не з`ясував, чи вживалися держвиконавцем заходи, спрямовані на встановлення доходів боржника, у тому числі пенсії, а також земельної ділянки, зважаючи  на його право на частину житлового будинку, який було описано державним виконавцем.
42.   Відповідь відділу Держгеокадастру у Путивльськомиу районі Сумської області про те, що другий екземпляр примірника державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_2 не зберігається, у повній мірі не свідчить про його відсутність. 
43.   Крім того, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи місцевим та апеляційним судами, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.
44.   Незалучення до розгляду справи боржника ОСОБА_2 позбавило суд можливості всебічно оцінити фактичні обставини справи.
 
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
 
45.   У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.
46.   Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
47.   За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи апеляційний судом не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої  інстанції.
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ :
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково. 
2. Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 30 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 13 липня 2017 року скасувати.
3. Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                      В. С. Висоцька
Судді                                                                                                А. І. Грушицький
                                                                                                                   І. В. Литвиненко
                                                                                                                   В. В. Сердюк
                                                                                                                   І. М. Фаловська