ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 року 
м. Київ

Справа №  904/4582/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Бенедисюка І.М. (головуючий), Булгакової І.В., Селіваненка В.П. 
розглянув  у письмовому провадженні без виклику сторін
касаційну скаргу  Приватного акціонерного товариства «Юнікон»
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2019 та
постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2019 
за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця»
до Приватного акціонерного товариства «Юнікон»
про стягнення штрафних санкцій у розмірі 294 720, 05 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позовних вимог

1.          Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», яке змінило назву на Акціонерне товариство «Українська залізниця», в особі філії «Центр забезпечення виробництва» цього товариства (далі - АТ «Українська залізниця») звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Юнікон» (далі - ПАТ «Юнікон») штрафних санкції у розмірі 294 720, 05 грн за несвоєчасне невиконання зобов`язань за Договором поставки № ЦЗВ-03-04617-01                           від 28.07.2017  (далі - Договір).

2.          Позовні вимоги обґрунтовані  простроченням відповідачем виконання зобов`язань щодо поставки товару за Договором.

Стислий виклад судових рішень

3.          Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2019 (суддя Юзіков С.Г.) позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 40 568, 22 грн пені, 99 944,28 грн штрафу та судовий збір пропорційно до задоволених вимог; у решті позову відмовлено.

4.          Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2019 (колегія суддів: Іванова В.Г., Дарміна М.О., Березкіна О.В.) рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 68 973, 22 грн пені, 194 680, 44 грн штрафу та судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Стислий виклад вимог касаційної скарги

5.          ПАТ «Юнікон» просить  рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2019 зі справи скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Аргументи учасників справи 

Аргументи відділення відповідача, зазначені  в  касаційній скарзі

6.          ПАТ «Юнікон» зазначає, що суди не застосували норми матеріального права, які підлягали застосуванню у вирішенні спору зі справи: статті 2, 212, частину четверту статті 612, частину першу статті 613, абзац другий частини першої статті 614, частини другу, четверту статті 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статтю 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтю 13 Закону України «Про захист еокномічної конкуренції» та частину четверту статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі».  Натомість застосували положення статей 216-218, 230, 231 Господарського кодексу України (далі - ГК України), які не підлягали застосуванню.

7.          У зв`язку з цим відповідач зазначає, що АТ «Українська залізниця», зловживаючи монопольним становищем на ринку, включила до умов Договору положення, які не відповідають акцептованій цим товариством тендерній пропозиції ПАТ «Юнікон». Внаслідок цього АТ «Українська залізниця» замовляло постачання продукції у більшому обсяз, ніж обсяг, який може виготовити та поставити протягом місяця ПАТ «Юнікон». Позивач також порушив умови Договору стосовно направлення відповідачу електронною поштою копій рознарядок, які містили інформацію про замовлену продукцію, у тому числі її кількість, тому до моменту отримання рознарядки поштою, ПАТ «Юнікон» не знало про обов`язок поставити продукцію та про обсяг поставки.  
З огляду на такі обставини суди, вирішуючи спір зі справи, повинні були застосувати положення частини першої статті 614 ЦК України та звільнити відповідача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання поставки, оскільки його вина у порушені зобов`язань відсутня.
8.          Суди необґрунтовано не застосували частину третю статті 219 ГК України та не зменшили розмір відповідальності відповідача внаслідок неправомірних дій позивача, а також частину четверту статті 612 ЦК України, відповідно до якої прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Водночас суди безпідставно застосували положення статей 216-218, 230, 231 ГК України, якими передбачена відповідальність за порушення договірних зобов`язань.
9.          Суди залишили поза увагою, що розмір неустойки може бути зменшено згідно зі статтею 233 ГК України, частиною третьої статті 551 ЦК України, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Внаслідок виконання Договору позивачеві не завдано збитків, тому суму штрафних санкцій необхідно було зменшити.

10.          Судам необхідно було застосувати у спорі зі справи статтю першу Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідну практику Європейського Суду щодо захисту права кожної особи на мирне володіння своїм майном. Таким майном є дохід, отриманий відповідачем за Договором.

11.          Суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми процесуального права, тому що всупереч статті 236 ГПК України в оскаржуваних судових рішеннях належним чином не оцінили зазначені вище доводи відповідача.

Аргументи  позивача, зазначені у відзиві на касаційну скаргу

12.          АТ «Українська залізниця» вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

13.          Позивач зазначає, що відповідач підписав Договір без застережень, тому повинен виконувати зобов`язання відповідно до його умов.

14.          Відповідач не довів наявності обставин, з огляду на які суди повинні зменшити розмір штрафних санкцій, зокрема обставин стосовно того, що розмір неустойки надмірно великий порівняно зі збитками кредитора. Відповідачем не вживались заходи для своєчасного виконання Договору. Отже, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у розмірі, визначеному Договором та законом.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

15.          ПAT «Юнікон» - переможець оголошених позивачем конкурсних торгів (оголошення UA-2017-03-17-000743-с). За результатами цих торгів 28.07.2017 ПАT «Юнікон» та АТ «Українська залізниця» підписали без застережень Договір, додаткові угоди до Договору від 12.10.2017 № 1, від 29.12.2017 № 2, якими передбачено постачання ПАT «Юнікон»  до 330 штук продукції на загальну суму 2      864      466 грн з ПДВ.

16.          Згідно з пунктом 1.2 Договору найменування продукції: частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху (запасні частини до пасажирських вагонів). Виробник продукції - ПАТ «Юнікон» (пункт1.3. Договору).

17.           Відповідно до пункту 5.2. Договору:

поставка продукції проводиться партіями протягом терміну дії Договору, лише після письмової рознарядки замовника - АТ «Українська залізниця». Така письмова рознарядка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника до прийому продукції. Відповідальність за достовірність інформації, яка вказується у рознарядці, несе замовник;

постачальнику надсилається оригінал рознарядки поштовим цінним відправленням з описом вкладення, а її копія - електронним листом:

постачальник, отримавши електронний лист з копією рознарядки, повинен протягом доби надіслати замовнику електронний лист, що підтверджує отримання рознарядки, та повідомити про готовність виконання рознарядки у зазначені терміни;
кожна партія продукції постачається протягом тридцяти календарних днів з дати письмової рознарядки замовника, якщо інше не вказано у рознарядці;

матеріальні витрати, що виникли при поверненні продукції, яка не була письмово заявлена, покладаються на постачальника;

замовник не несе відповідальності за ненадання рознарядок (надання не в повному обсязі), якщо це є наслідком зміни  його планів щодо постачання та фінансування;

у разі необхідності замовник може  відкорегувати рознарядку, про що обов`язково повідомляється постачальник.  

18.          Датою поставки продукції є дата її приймання вантажоодержувачем - кінцевим одержувачем, реквізити якого зазначені в рознарядці замовника. Поставка підтверджується належно оформленим актом приймання-передачі, який підписується представниками вантажоодержувача, постачальника та затверджується керівництвом служби залізниці вантажоодержувача. Оригінал акта надається замовнику (пункт 5.3. Договору).

19.          Згідно з пунктом 10.1 Договору за порушення термінів постачання стягується пеня у розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції (згідно з  пунктом 5.2 Договору) за кожен день прострочення. За прострочення понад 15 календарних днів - додатково стягується штраф у розмірі 15% від суми непоставленої в строк продукції. Постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань допоставити продукцію, якщо  замовник письмово не попередив його про інше. 
20.          АТ «Українська залізниця» направила на ПАТ «Юнікон» рознарядки (дозволи) на відвантаження Продукції: від 19.10.2017 № ЦЗВ-20/4415 на суму 587  378, 40 грн (направлено поштою і електронним зв`язком 20.10.2017), від 13.11.2017 №      ЦЗВ-20/4962 на суму 728  418 грн (направлена поштою 15.11.2017), від 21.02.2018 № ЦЗВ-20/979 на суму 455  530, 80 грн. (направлена поштою 21.02.2018), від 26.03.2018 №ЦЗВ-20/1387 на суму 325  687, 20 грн. (направлена поштою 27.03.2018).
21.          Позивач стверджує, що відповідач прострочив постачання продукції згідно із зазначеними рознарядками, зокрема не поставив продукцію в повному обсязі.
22.          Відповідач зазначає, що поза межами Договору  поставив додатково продукції на 104 162,40 грн. Доказом цього є акт приймання-передачі продукції від 09.07.2018, видаткова та товарно-транспортна накладні.

23.          Претензію позивача від 27.08.2018 №ЦЗВ-20/3198 щодо оплати штрафних санкцій за порушення строків постачання продукції на суму 294 720, 05 грн відповідач залишив без відповіді.

24.          У постанові суду апеляційної інстанції встановлено дати отримання постачальником рознарядок, яких стосується спір у справі,  згідно з штампами відділення зв`язку на конвертах та витягами з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень і штампами вхідної кореспонденції відповідача.

25.          Відповідно до дослідженої судом апеляційної інстанції тендерної документації у складі тендерної пропозиції ПAT «Юнікон» наявний лист-підтвердження умов проєкту Договору. Згідно з цим листом відповідач попередньо надав згоду стосовно умов проєкту Договору.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. АКТИ ЗАСТОСУВАННЯ  ПРАВА

Господарський кодекс України

26.          Стаття 265 
27.          За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і  сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

28.          Частина перша статті 216
Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

29.          Частина перша статті 217
Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

30.          Частина перша статті 230
Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

31.          Частина шоста статті 231
Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

32.          Стаття 233 
У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. 
Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

33.          Частина третя статті 219
Якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії (бездіяльність) другої сторони зобов`язання, суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності.

Цивільний кодекс України

34.          Частина перша статті 203
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

35.          Статті 525, 526 
Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

36.          Стаття 629
Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

37.          Частина перша статті 530
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

38.          Стаття 610
Порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.   

39.          Частина перша статті 612
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

40.          Стаття 611
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

41.          Частини перша та друга статті 614
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. 
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. 
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

42.          Стаття 663
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

43.          Частина третя статті 551
Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Господарський процесуальний кодекс України від 06.11.1991 № 1798-XII                             у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VII

44.           Стаття 74
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

45.          Стаття 76
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

46.          Стаття 78
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

47.          Стаття 79.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

48.          Стаття 86
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

49.          Частини перша та друга статті 300
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

50.          Пункт 1 частини першої статті 308
Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення

51.          Стаття 309
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи та висновків попередніх судових інстанцій

52.          Суди першої та апеляційної інстанцій, розглянувши позов Підприємства, дійшли таких висновків.

53.          Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з того, що відповідно до пункту 5.2 Договору партія продукції поставляється протягом тридцяти календарних днів «з дати письмової рознарядки». Такими датами суд першої інстанції визнав дати, зазначені у письмових рознарядках АТ «Українська залізниця»: 19.10.2017, 13.11.2017, 21.02.2018, 26.03.2018. Тобто суд визначав строки, протягом яких відповідач зобов`язаний поставити продукцію, з огляду на дату підписання позивачем рознарядки. Дослідивши обставини щодо прострочення відповідачем зобов`язань, суд першої інстанції визначив суми штрафних санкцій за Договором та дійшов висновку про можливість їх зменшення на 50%. 
54.          Суд апеляційної інстанції з такими висновками  попередньої інстанції не погодився та зазначив, що судом першої інстанції неправильно встановлено початок строку  постачання продукції згідно з Договором.
55.          У постанові суду апеляційної інстанції зазначено, що позивач не направляв рознарядки електронною поштою. Згідно з погодженим сторонами змістом пункту 5.2 Договору кожна партія продукції постачається протягом тридцяти календарних днів «з дати письмової рознарядки замовника» лише у разі виконання разом таких умов: надсилання постачальнику оригіналу рознарядки цінним поштовим відправленням з описом вкладення; направлення постачальнику копії рознарядки електронним листом. 
Відповідно до пункту 5.2 Договору надіслання постачальником повідомлення замовнику про підтвердження отримання рознарядки та готовність її виконати у погоджені сторонами в Договорі строки залежить від фактичного отримання постачальником копії рознарядки засобами електронного зв`язку. 
З огляду на загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦК України: справедливість, добросовісність та розумність, направлення замовником копії рознарядки засобами електронного зв`язку, отримання постачальником такої рознарядки в день її підписання та відправлення замовником дозволяє покласти на постачальника обов`язок поставки продукції протягом тридцяти календарних днів саме «з дати письмової рознарядки», в іншому разі - початок строку поставки продукції необхідно обчислювати з фактичної дати отримання постачальником рознарядки. 

56.          Суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи зазначені висновки, посилається на правову позицію Верховного Суду у справі № 753/11000/14-ц, відповідно до якої якщо встановлені правила не дозволяють визначити зміст умови договору, слід застосовувати тлумачення «contra proferentem» (слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх писав).  Згідно з матеріалами справи - проти АТ «Українська залізниця». 

57.          Суд апеляційної інстанції відхилив аргументи АТ «Українська залізниця» про те, що частина рознарядок надсилалась на іншу електронну адресу постачальника, оскільки Договором визначено електронну адресу для надсилання кореспонденції, на яку ніяких повідомлень з боку позивача не надходило.  

58.           Суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку, також не погодився з твердженням відповідача про те, що позивач порушив умови Договору та положення статті 610 ЦК України, оскільки замовляв у рознарядках продукцію в розмірі більшому, ніж зазначено в акцептованій тендерній пропозиції щодо постачання продукції протягом тридцяти днів. Суд визнав такі твердження необґрунтованими, тому що відповідач підписав Договір без застережень, зокрема не скористався правом, передбаченим статтею 23 Закону України «Про публічні закупівлі» та не звернувся до замовника за відповідними роз`ясненнями змісту тендерної документації або з вимогою про усунення порушення під час проведення процедурі закупівлі. Договір, додаткові угоди до нього та специфікації не містять обмежень щодо кількості продукції, яку відповідач зобов`язався поставити позивачеві за його рознарядками. Відповідач, незважаючи на власні обмеження щодо кількості продукції, яка може бути виготовлена  протягом місяця, Договір з позивачем підписав без будь-яких застережень. Тобто відповідач усвідомлював та повинен був усвідомлювати необхідність належним чином виконувати умови Договору (у визначеному обсязі) та ймовірну відповідальність внаслідок порушення зобов`язань. Отримавши рознарядку, відповідач також не повідомив контрагента про неможливість її виконання у передбачені Договором строки, таким чином, погодився  з її виконанням.
59.          Касаційний господарський суд, підсумовуючи встановлені попередніми судовими інстанціями обставини справи та здійснену ними оцінку цих обставин, дійшов висновку, що постанова суду апеляційної інстанції, а також рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову є законними та обґрунтованими.  
60.           Суд апеляційної інстанції, переглянувши рішення суду першої інстанції, встановив обставини, які мають значення для розгляду справи, та застосував норми права, що підлягали застосуванню. 

61.          Аргументи касаційної скарги щодо порушення судами норм матеріального та процесуального права відхиляються.

62.          Касаційний господарський суд не бере до уваги аргументи відповідача, пов`язані з умовами тендеру, за результатами проведення якого сторонами без застережень укладено Договір, та у зв`язку із цим  посилання на статті 2, 212 ЦК України, оскільки ці аргументи знаходяться поза межами спору зі справи стосовно виконання Договору.  Так само не стосуються спору зі справи та розглядаються у порядку, визначеному законодавством про захист економічної конкуренції, питання зловживання суб`єктами господарювання монопольним становищем. Водночас  відповідач не надав суду доказів порушення позивачем антиконкурентного законодавства.

63.          У справі не встановлено обставин щодо прострочення замовником зобов`язання, до вчинення якого боржник не міг виконати свого обов`язку поставити продукцію. Судом апеляційної інстанції досліджені обставини щодо неоднаково тлумачення сторонами пункту 5.2 Договору. Дослідивши цей пункт, суд дійшов висновку, що його слід тлумачити на користь відповідача. Отже, посилання скаржника на незастосування попередніми інстанціями положень статей 612, 613 ЦК є необґрунтовані. Судами правильно застосовано положення статей 216-218, 230, 231 ГК України та інші норми  матеріального права, що регулюють відповідальність за порушення договірних зобов`язань.
64.          Положення статті 614 ЦК України, згідно з якою особа звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у зв`язку із відсутністю вини, застосовується, якщо особа доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. У рішенні судів попередніх інстанцій таких доводів відповідача не відображено. Відсутні відповідні доводи й у касаційній скарзі.
65.          В оскарженій постанові зазначено, що відповідачем не подано жодних доказів, які свідчать про його майновий стан, кредиторську та дебіторську заборгованість, наявність виключних або будь-яких інших обставин, які можуть розглядатись як підстави для зменшення пені та штрафу, тому суд відповідно до положень частини третьої статті 551,ЦК України, статті 223 ГК України та статті 86 ГПК України у зменшенні розміру неустойки відмовив. 
З огляду на цей висновок суду апеляційної інстанції відхиляються твердження відповідача про те, що суди не зменшили розмір неустойки відповідно до статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦУК України.

66.          Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Касаційним господарським судом не встановлено порушення судом апеляційної інстанції приписів цієї статті та статті 236 ГПК України, на яку посилається відповідач, зазначаючи, що суди неналежно оцінили його аргументи у справі.

67.          Відповідач безпідставно посилається на порушення статті першої Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Ця стаття гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
Предмет спору та обставини справи свідчать про відсутність підстав для застосування зазначеного джерела права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

68.           Відповідач, звернувшись з касаційною скаргою, не спростував висновків суду першої інстанції у відповідній частині та висновків  суду апеляційної інстанції, не довів неправильного застосування  судами норм матеріального та процесуального права як необхідної передумови для скасування  судового рішення.

Судові витрати

69.          Понесені відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на відповідача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення. 

Касаційний господарський суд, керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, 

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2019 зі справи №      904/4582/18 залишити без змін, а касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Юнікон - без задоволення. 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                            І. Бенедисюк
Суддя                                                                                                            І. Булгакова
Суддя                                                                                                            В. Селіваненко