Постанова
Іменем України
 
21 серпня 2019 року
м. Київ
справа № 300/791/17
провадження № 51-2910км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                            ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання  ОСОБА_4 ,
прокурора                               ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 на вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 02 квітня 2018 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 05 березня 2019 року в кримінальному проваджені внесеному до ЄРДР за№ 12015070150000564 за обвинуваченням    
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Воловець Воловецького району Закарпатської області, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1   
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 02 квітня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Цим же вироком ОСОБА_7 виправдано за ч. 3 ст. 185 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України. 
Залишено без розгляду цивільний позов ОСОБА_8 , вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 05 березня 2019 рокувирок суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку суду                ОСОБА_7  визнано винуватим та засуджено за те, що він, 20 жовтня 2016 року, приблизно о 23 год 15 хв, умисно, таємно викрав з подвір`я будинку АДРЕСА_2 , бетонозмішувач вартістю 1 604 грн 75 коп., належний ОСОБА_9 , спричинивши їй матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, органами досудового розслідування  ОСОБА_7  обвинувачувався у тому, що у період з 27 по 30 червня 2015 року умисно, таємно викрав по АДРЕСА_3 з приміщення господарського призначення та будинку майно на загальну суму 11 916 грн 47 коп., належне ОСОБА_8 .
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
 
У касаційній скарзі прокурор посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону,  неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу засудженого внаслідок м`якості, просить скасувати оскаржувані судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
 
Прокурор вважає, що місцевий суд вибірково та формально оцінив докази у кримінальному провадженні, що призвело до безпідставного виправдування ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: не взяв до уваги покази потерпілого ОСОБА_8 , який впізнав вилучений в ході обшуку у обвинуваченого зварювальний апарат за характерними індивідуальними ознаками, невірно виклав у вироку показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , всупереч задоволеному клопотанню прокурора не допитав свідка ОСОБА_12 , не зважаючи на суттєве значення його показань. Також вказує, що судом апеляційної інстанції всупереч ч. 3 ст. 404 КПК України було безпідставно відмовлено у дослідженні ряду доказів та допиті потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_12 , в ухвалі зазначено суперечливі твердження: спочатку, що судом першої інстанції встановлено місце знаходження свідка ОСОБА_12 , а потім констатовано, що прокурором не встановлено місце перебування вказаного свідка.  Крім того, зазначає, що апеляційний суд не перевірив належним чином доводів апеляційної скарги прокурора в цій частині, а тому, постановлена за результатами апеляційного розгляду ухвала, не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
 
Позиції учасників судового провадження
 
Під час касаційного розгляду прокурор частково підтримав доводи касаційної скарги та просив скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
В заявах, які надійшли на адресу касаційного суду, захисник ОСОБА_13 , тазасуджений ОСОБА_7 просили розглянути касаційну скаргу за їх відсутності, в порядку письмового провадження у відповідності до вимог ст. 435 КПК України.
 
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин, встановлених місцевим та апеляційним судами.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Статтею 412 КПК Українипередбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції,  і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК України. Водночас у певних випадках дослідження доказів апеляційним судом може бути визнано додатковою гарантією забезпечення права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Ухвала апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, ухвали, що перевіряються в апеляційному порядку, та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції.
 
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
 
Стаття 419 КПК України чітко вимагає, що  в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, мають бути зазначені мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення, в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. 
Доводи, наведені у касаційній скарзі, про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України є обґрунтованими.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор в апеляційній скарзі прямо вказував про необхідність допиту в суді потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_14 (в ході судового розгляду сторона обвинувачення не наполягала на його допиті), та ОСОБА_12 , дослідити докази, які містяться у матеріалах кримінального провадження, провести впізнання речових доказів за участю потерпілого ОСОБА_8 . Також прокурор зазначав, що судом першої інстанції невірно викладено у вироку показання свідка ОСОБА_15 .
В порушення вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, вказані доводи апеляційної скарги суд залишив поза увагою, не дав належної оцінки доводам прокурора щодо необхідності проведення допиту потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_12 , показання яких, на його думку, мають істотне значення для даного провадження, а також повторного дослідження доказів у кримінальному провадженні.
 
Крім цього, як слідує із журналу судового засідання, апеляційний суд не перевірив правильність зазначення у вироку показань свідка ОСОБА_15 . 
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, не надав відповідей на всі доводи апеляції прокурора та належної оцінки викладеним у скарзі доводам, не зазначив підстав, з яких апеляційну скаргу залишив без задоволення, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, а тому ухвала суду не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Щодо доводів прокурора у касаційній скарзі про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про його особу, то колегія суддів вважає їх непереконливими.
Так, відповідно до статей 50, 65 ККУкраїни особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Місцевий суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу, врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу винуватого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, з потерпілою ОСОБА_9 примирився.
Таким чином, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, суд дотримався вимог статей 50, 65  КК України, а тому воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно м`яким, Суд не знаходить.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу прокурора задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у цьому суді.
Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно повно й всебічно, з використанням усіх процесуальних можливостей, належним чином перевірити доводи, викладені в апеляційній та касаційній скаргахпрокурора, дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК України, Суд 
ухвалив:
Касаційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 задовольнити частково. 
Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 05 березня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.       
Судді:

ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                         ОСОБА_3