Постанова 
Іменем України 
 
14 серпня 2019 р.
м. Київ
 
Справа № 522/12496/18
Провадження № 51-2913км19
 
Верховний Суд  колегією суддів Третьої судової палати  Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого               ОСОБА_1 , 
суддів:                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
секретаря 
судового засідання ОСОБА_4 ,
 
за участю:
прокурора                  ОСОБА_5      
 
адвоката                    ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7    
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Одеськогоапеляційного суду від 15 березня 2019 року про повернення апеляційної скарги. 
 
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 28 серпня 2018 року клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності – задоволено. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від кримінальної   відповідальності  за  вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 367 Кримінального кодексу України (далі – КК) у кримінальному провадженні № 42018160000000576 від 03 липня 2018 року, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрито провадження.    
 
Згідно з ухвалою суду, група осіб (досудове розслідування щодо яких здійснюється в іншому кримінальному провадженні), використовуючи підроблені висновки філії ДП «Укрдержбудекспертиза» в Одеській області від 07 квітня 2009 року №327-04-ИС, №328-04-ИС, №329-04-ИС, №330-04-ИС, №331-04-ИС, №332-04-ИС, отримали дозвіл на виконання будівельних робіт по підробленому проекту «Першочергові роботи по будівництву системи відводу стічних вод від станції біологічної очистки «Північна» в м. Одеса. Глибоководний випуск», з метою заволодіння грошовими коштами державного бюджету під приводом будівництва «Глибоководного випуску».
 
ОСОБА_9 , у період з 27 жовтня 2010 року по 28 грудня 2012 року, маючи реальну та об`єктивну можливість виконати свої службові обов`язки так, як того вимагають інтереси служби, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна і могла їх передбачити, неналежно виконала свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них та, будучи виконувачем обов`язків начальника Управління екологічної безпеки Одеської міської ради, з 08 квітня 2009 року по 11 лютого 2010 року (більш точний час встановити не надалось можливим), склала неправдивий документ шляхом підписання та скріплення печаткою (засвідчення) шести позитивних комплексних експертних висновків філії ДП «Укрдержбудекспертиза» в Одеській області від 07 квітня 2009 року № 327-04-ИС, № 328-04-ИС, № 329-04-ИС, № 330-04-ИС, №331-04-ИС, № 332-04-ИС по робочому проекту «Першочергові роботи з будівництва системи відводу стічних вод від станції біологічної очистки «Північна» в м. Одеса. Глибоководний випуск» по шести чергам будівництва загальною затвердженою вартістю виконання робіт у розмірі 585 000 044 грн., які містять завідомо недостовірні відомості та якими начебто затверджено неправдивий документ - робочий проект «Першочергові роботи з будівництва системи відводу стічних вод від станції біологічної очистки Північна в м. Одеса. Глибоководний випуск», у якому безпідставно змінено проектні рішення та штучно завищено проектно-кошторисну вартість проекту, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам у вигляді спричинення збитків державі у розмірі 370 523 986,39 грн., що в двісті п?ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на період з 27 грудня 2010 року по 28 грудня 2012 року.
 
Ухвалою Одеськогоапеляційного суду від 15 березня 2019 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 28 серпня 2018 року по кримінальному провадженню №42018160000000576 від 03.07.2018 року – повернуто особі, яка її подала з огляду на те, що вона подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
 
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Стверджує, що судом порушені вимоги частини 2 статті 24 та статті 393 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), а також не враховані правові висновки Верховного Суду України щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Зазначає, що ухвалою районного суду по суті створено преюдицію, якою ОСОБА_7 , хоча і не зазначено в ухвалі суду, однак його можливо ідентифікувати як особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. 
 
Позиції учасників судового провадження
 
Захисник ОСОБА_6 підтримав свою касаційну скаргу і просив суд задовольнити її у повному обсязі.
 
ОСОБА_7 підтримав скаргу свого захисника і просив розглядати її без його участі.
 
Прокурор заперечувала проти задоволення касаційної скарги адвоката ОСОБА_6 . Вважає, що зі змісту ухвали Приморського районного суду м. Одеси неможливо ідентифікувати особу ОСОБА_7 , це рішення не має преюдиційного значення, права та законні інтереси ОСОБА_7 ним не зачіпаються, а, отже, ОСОБА_7 не може бути суб?єктом оскарження даного рішення.     
 
Від ОСОБА_9 до Суду надійшла заява, в якій вона просить розглядати  касаційну скаргу адвоката ОСОБА_10 без її участі та участі її захисника.
 
Мотиви Суду 
 
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку. 
 
Положення пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України визначають одну з основних засад судочинства – забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до статті 24 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Суд зазначає, що окрім норм статті 7, частини шостої статті 9, частини першої та другої статті 24, частини четвертої статті 394 КПК, які призначені гарантувати доступ до правосуддя, цей основоположний принцип верховенства права гарантує Конституція України (частина друга статті 55, пункт 8 частини третьої статті 129).
Поняття «забезпечення права» за своїм змістом є більш широким поняттям, ніж поняття «право», яке використовується у главі 31 КПК, бо воно передбачає, крім самого «права», ще й гарантований державою механізм його реалізації. Забезпечення права на апеляційне і касаційне оскарження включає як можливість оскарження судового рішення, так і обов`язок суду прийняти та розглянути подану апеляцію чи касацію.
Конституція України, яка має найвищу юридичну силу, гарантує реалізацію права на оскарження у більш широкому розумінні, ніж у главі 31 КПК, що кореспондується із положеннями статті 24 КПК й розширює коло учасників судового процесу, яким забезпечується конституційне право на оскарження судових рішень.
Офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп , абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012).
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема, забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129 ) (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012).
Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України  від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 ).
Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.
Наведене переконує Суд у тому, що відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому статтею 394 КПК, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою у доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено частиною другою статті 24 КПК.
Оцінюючи доводи особи, яка подала касаційну скаргу, Суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції містить виклад подій кримінальних правопорушень, що не мають прямого відношення до ОСОБА_9 , та твердження  про вчинення кримінальних правопорушень особами, які зазначені як «група осіб», (досудове розслідування щодо яких здійснюється в іншому кримінальному провадженні). Однак, хоча в ухвалі і не вказані прізвища осіб, які входили до цієї групи, це не означає неможливість ідентифікувати їх. Оскільки, згідно складеного та погодженого повідомлення про підозру ОСОБА_11 від 13 квітня 2018 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №42014160000000101, у порівнянні його з ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2018 року, можливо ідентифікувати кожну особу, які позначені в ухвалі як «група осіб» (досудове розслідування щодо яких здійснюється в іншому кримінальному провадженні), і, саме у такий спосіб містить констатацію їх винуватості, що суперечить презумпції невинуватості як загальній засаді кримінального провадження.
За таких обставин очевидним є те, що ОСОБА_7 , хоча і не був учасником кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , однак, вправі захищати свої права, свободи та інтереси, яких стосується ухвала у даному провадженні, шляхом звернення до апеляційної інстанції з відповідною скаргою.
З огляду на це, ухвала судді апеляційного суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого суду слід ухвалити законне й обґрунтоване рішення з дотриманням вимог чинного законодавства. 
Цей висновок відповідає і змісту статті 2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у якій зазначено, що кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесення йому вироку.
Висновок колегії суддів Верховного Суду, також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена  в постанові від 03 березня 2016 року по справі №5-347кс15.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК України, Суд
 
у х в а л и в:
 
Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7   – задовольнити.
 
Ухвалу Одеськогоапеляційного суду від 15 березня 2019 року про повернення апеляційної скарги скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                           ОСОБА_3