Постанова 
Іменем України                           
 
24 липня 2019 року
м. Київ
 
справа № 359/4813/16-ц
 
провадження № 61-10382св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Київенерго»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня         2016 року у складі судді Журавського В. В. та рішення Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Сліпченка 0. І., Іванової І. В., Гуля В. В. та касаційну скаргу ОСОБА_1 на зазначене рішення Апеляційного суду Київської області,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») про відшкодування майнової та моральної шкоди.
 
Позовна заява мотивована тим, що у 1968 році у віці 6 років йому були завдані тяжкі тілесні ушкодження у трансформаторному пункті № 1298, що належав Київській міській електромережі «Київенерго» (відповідальність за зобов`язаннями якої покладено на правонаступника ПАТ «Київенерго»), внаслідок чого він став непрацездатним інвалідом 2 групи з дитинства (довічно). Зазначав, що рішенням Залізничного районного народного суду міста Києва від 23 вересня 1969 року винним у заподіянні шкоди визнано Київські міські електромережі «Київенерго» та за ним було визнано право на відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою працездатності до досягнення 15-річного віку (особі, яка навчається, 18-річного віку) та зобов`язано Київські міські електромережі «Київенерго» відшкодовувати шкоду, пов`язану із втратою працездатності до досягнення 18 річного віку.
Посилався на те, що у 2000 році був визнаний професійно-непрацездатним інвалідом та йому встановлено 100% втрату загальної працездатності у результаті отриманого каліцтва у 1968 році. У 2014 році йому було підтверджено 100% втрату загальної працездатності та незмінну 100% втрату професійної працездатності у результаті завданого в дитинстві відповідного каліцтва.
У зв`язку з цим позивач розрахував відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою ним працездатності та виходив із 100% розміру винагороди працівника його кваліфікації за період з 01 лютого 2015 року по 01 червня 2016 року, яка становить 7 981,00 грн заробітної плати на місяць. Тому, вважав, що загальна сума відшкодування за попередні 16 місяців перед зверненням його до суду дорівнює 127 696,00 грн. Пізніше ця вимога була збільшена до 135 677,00 грн у зв`язку із вимогою врахувати період з                01 лютого 2015 року по 01 серпня 2016 року.
Крім того вважав, що ігнорування відповідачем законних вимог щодо відшкодування майнової шкоди принижує його гідність, тому стягненню підлягає також і моральна шкода.
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПАТ «Київенерго» на його користь 135 677, 00 грн шкоди, пов`язаної із втратою працездатності та 100 000 грн - моральної шкоди.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області               від 04 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Київенерго» на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою працездатності, входячи з 100% розміру винагороди працівника кваліфікації ОСОБА_1 у розмірі 7 981,00 грн заробітної плати на місяць за період з 01 березня 2015 року по 01 серпня 2016 року, що становить 135 677,00 грн.
Стягнуто з ПАТ «Київенерго» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на момент отримання травми ОСОБА_1 не працював, тому після отримання освіти (здобуття кваліфікації) і початку трудової діяльності набував професійної працездатності, а відтак і можливість отримувати за таку кваліфіковану роботу більший заробіток. Тому, відповідно до частини третьої статті 1199 ЦК України це є додатковою гарантією соціального захисту потерпілої особи, яка підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції зазначив, що присвоєння у 2006 році ОСОБА_1 кваліфікації державного службовця сьомого рангу та подальше переривання трудової діяльності не впливає на право вимоги про збільшення розміру відшкодування.
Щодо стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції зазначив, що оскільки відповідач не визнає за позивачем право на відшкодування шкоди, ці дії завдають ОСОБА_1 додаткових моральних і душевних страждань, що є підставою для стягнення моральної шкоди. 
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2016 року апеляційна скарга ПАТ «Київенерго» задоволена частково.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області                   від 04 жовтня 2016 року в частині стягнення моральної шкоди скасоване та у цій частині ухвалене нове рішення про відмову у позові.
В іншій частині рішення залишено без змін.
 
Суд апеляційної інстанції погодився з мотивами суду першої інстанції, який дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 , розпочавши трудову діяльність відповідно до одержаної кваліфікації, набув право на збільшення розміру відшкодування шкоди, пов`язаної із зменшенням його професійної працездатності, внаслідок каліцтва, виходячи із розміру заробітної плати працівників його кваліфікації. 
При цьому, суд апеляційної інстанції погодився із розрахунком шкоди, що підлягає стягненню та спростував доводи апеляційної скарги стосовно висновка спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 6 від 11 квітня 2014 року та визнав його належним доказом.
 
Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, апеляційний суд не погодився із висновком суду першої інстанції у частині та вважав, що позивачем не доведено, що відповідач своїми винними діями або бездіяльністю завдав йому моральну шкоду.
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг
 
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Київенерго», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня            2016 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2016 року в частині відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою працездатності у сумі 135 677,00 грн та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди у зв`язку з втратою загальної працездатності у сумі 22 682,00 грн.
 
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2016 року в частині відшкодування моральної шкоди та залишити без змін в цій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня     2016 року.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи осіб, які подали касаційні скарги 
 
Касаційна скарга ПАТ «Київенерго» мотивована тим, що Відповідач визнає за позивачем лише право на відшкодування у зв`язку з втратою загальної працездатності в сумі 22 682,00 грн, яка розрахована на підставі мінімальної заробітної плати та визначеної експертним висновком від 11 квітня         2014 року 100% втрати загальної працездатності позивача, а не професійної працездатності у відповідній сумі, як це було визначено апеляційним судом. Зазначає, що експертним висновком від 11 квітня 2014 року не встановлено відсоток втрати позивачем саме професійної працездатності, тому розмір втраченого заробітку внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я має визначатись з урахуванням ступеня втрати загальної працездатності.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що на його думку бездіяльність відповідача з виконання судових рішень, якими на користь позивача передбачене стягнення грошових сум, спричиняє йому моральну шкоду, зокрема, це негативно впливає на стан здоров`я, ускладнює нормальне життя, а тому не погоджується з висновками апеляційного суду щодо питання стягнення моральної шкоди.
 
Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасник процесу до суду не подав.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 08 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Київенерго», витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, зупинено виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2016 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою  ОСОБА_1 .
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2019 року справа призначена до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У лютому 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.
 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 червня 2019 року у зв'язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Пророка В. В. справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Рішенням Залізничного районного народного суду м. Києва від 23 вересня 1969 року за ОСОБА_1 визнано право на відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою працездатності з досягненням 15 років.
 
У 1988 році ОСОБА_1 отримав кваліфікацію, здобувши вищу освіту та став кваліфікованим спеціалістом в галузі науки, освіти, суспільствознавства та державотворення, що підтверджується копією диплома Київського ордену Леніна державного університету ім. Т.Г. Шевченка від 23 червня 1988 року серії НОМЕР_4
 
Згідно із посвідченням від 14 травня 2000 року серії НОМЕР_3        ОСОБА_1 є інвалідом II групи з дитинства довічно.
 
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2003 року з відповідача на користь позивача стягнуто суми по відшкодуванню шкоди, пов`язаної з втратою працездатності у розмірі 6459 гривень.
 
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2015 року з ПАТ «Київнерго» на користь ОСОБА_1 стягнуто суму у зв`язку з втратою працездатності, виходячи з мінімальної заробітної плати за період                  з 01 березня 2003 року по 26 лютого 2015 року у розмірі 98 269 гривень        10 копійок.
 
06 червня 2006 року ОСОБА_1 був зарахований на посаду помічника-консультанта народного депутата України на час його депутатських повноважень з поширенням на нього дії Закону України «Про державну службу» та у зв'язку з цим йому присвоєно сьомий ранг державної служби. Вказана обставина підтверджується відповідними записами в трудовій книжці від 28 листопада 1979 року серії НОМЕР_2 .
 
Зі змісту висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи               від 11 квітня 2014 року № 6, складеного спеціалістом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи на підставі заяви ОСОБА_1 , встановлені наступні обставини щодо визначення відсотку втрати професійної працездатності, виходячи з критеріїв: відсутність правої верхньої кінцівки - 55-60%; різке порушення функцій лівої стопи - 20-25%; помірне порушення функцій правої стопи - 10%; наявність рубців на кінцівках 15%, тобто взагалі не менш 100% (а. с. 11-14).
 
Згідно із випискою із історії хвороби №  1901 від 22 березня 2016 року  ОСОБА_1 перебував у лікарні із діагнозом гострий інфаркт міокарда, дисліпідемія, аутоімунний тересидит.
 
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» слід залишити без задоволення.
Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт З частини другої статті 11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України).
 
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8 та 9 частини другої статті 16 ЦК України).
 
Згідно із частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
 
Шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка заподіяла шкоду (частина перша статті 440 ЦК УРСР).
 
Відповідно до частини другої статті 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.
 
В разі заподіяння каліцтва або іншого ушкодження здоров`я організація чи громадянин, відповідальні за шкоду, зобов`язані відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений ним внаслідок втрати або зменшення працездатності, а також відшкодувати витрати, викликані ушкодженням здоров`я (посилене харчування, протезування, сторонній догляд тощо) (стаття 455 ЦК УРСР).
 
Згідно із частинами другою, четвертою статті 462 ЦК УРСР по досягненні потерпілим п`ятнадцяти років (учнями - вісімнадцяти років) організація або громадянин, відповідальні за шкоду, зобов`язані відшкодувати потерпілому також шкоду, зв`язану з втратою чи зменшенням його працездатності, виходячи з розміру середньої заробітної плати (заробітку) некваліфікованого робітника в даній місцевості.
Після початку трудової діяльності відповідно до одержаної потерпілим кваліфікації він має право вимагати збільшення відшкодування за шкоду, пов`язану із зменшенням його працездатності внаслідок ушкодження здоров`я, виходячи з розміру винагороди працівника його кваліфікації.
 
Частиною третьою статті 1199 ЦК України передбачено, що після початку трудової діяльності відповідно до одержаної кваліфікації потерпілий має право вимагати збільшення розміру відшкодування шкоди, пов`язаної із зменшенням його професійної працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, виходячи з розміру заробітної плати працівників його кваліфікації, але не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати.
 
Статтею 465 ЦК УРСР встановлено, що відшкодування за шкоду, пов`язану з зменшенням працездатності потерпілого, а також за шкоду, пов`язану зі смертю, провадиться щомісячними платежами.
 
Відповідно до пунктів 18, 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України          від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, встановлення групи інвалідності потерпілих, причини і часу її виникнення провадиться в усіх випадках медико-соціальними експертними комісіями МСЕК. Ступінь втрати професійної працездатності (у процентах), потребу в додаткових видах допомоги визначають: МСЕК - якщо шкода була заподіяна у зв`язку з виконанням працівником трудових обов`язків (у тому числі на шляху до роботи і з роботи); судово-медичною експертизою - в решті випадків.
Відшкодування шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я складається із щомісячних платежів (страхових виплат), що виплачуються протягом строку, на який встановлено втрату працездатності, та додаткових витрат, що виплачуються протягом строку, на який визначено потребу в них.
 
Експертним висновком від 11 квітня 2014 року встановлено втрату                       ОСОБА_1 як загальної працездатності, так і професійної (не менш 100%). Колегія суддів погоджується з твердженнями судів попередніх інстанцій щодо прийняття експертного висновку від 11 квітня 2014 року як належного та допустимого доказу у справі. 
Касаційна скарга ПАТ «Київенерго» містить суперечності з приводу зазначеного висновку експерта від 11 квітня 2014 року, оскільки заявник одночасно просить вважати висновок неналежним доказом та робить посилання на зазначений висновок, у якому встановлено втрату 100% працездатності.
 
Відповідач не спростував наявність у позивача професійної кваліфікації, врахованої судами попередніх інстанцій. Неточність розрахунків відшкодування шкоди, пов`язаної з 100% втратою працездатності, виходячи з розміру винагороди працівника кваліфікації позивача за період                      з 01 березня 2015 року по 01 серпня 2016 року, встановленої судами попередніх інстанцій, відповідачем не доведена. Законність вимог позивача на підставі цих розрахунків не спростована відповідачем.
 
Щодо вимог про стягнення моральної шкоди колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
 
Згідно із частинами першою, третьою-п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Частинами першою, другою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
 
Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «Київенерго» допустило протиправну бездіяльність, а саме: не здійснило перерахунку шкоди, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 .. Тому колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, оскільки наявний причинний зв`язок між завданою шкодою та протиправною поведінкою ПАТ «Київенерго». Розмір моральної шкоди (10 000 грн) районним судом визначено з урахуванням вимог розумності та справедливості.
 
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотримання вимог статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, вірно встановив правовідносини, що склалися, дослідив і надав правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам і доводам сторін й правильно, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, ухвалив рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .
 
Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» залишити без задоволення.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Рішення Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про відшкодування моральної шкоди скасувати.
 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області                       від 04 жовтня 2016 року залишити в силі.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий     Судді: | Д. Д. Луспеник     І. А. Воробйова     Б. І. Гулько     Г. В. Кривцова     Р. А. Лідовець