ПОСТАНОВА
Іменем України

25 липня 2019 року 
м. Київ
справа № 523/5624/16-а
адміністративне провадження №К/9901/23025/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу №  523/5624/16-а
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби з питань праці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови від 13 квітня 2016 року ОД № 430 по накладення адміністративного стягнення за порушення ст. 188-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення,
за касаційною скаргою Головного управління Державної служби з питань праці в Одеській області на постанову Суворовського районного суду м. Одеса від 17 червня 2016 року (головуючий суддя Малиновський О. М.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Домусчі С. Д., Коваль М. П., Кравець О. О.) від 30 листопада 2016 року, 
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У квітні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 13 квітня 2016 року № 430 про притягнення його головним державним інспектором відділу нагляду Головного управління Держпраці в Одеській області (далі - відповідач, Управління) до адміністративної відповідальності за ст.188-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП).
2. Позовні вимоги мотивовані тим, що інспектор Управління прийняла рішення щодо накладання на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 935,00 гривень без достатніх правових підстав. На думку позивача в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 188-4 КУпАП. В протоколі про адміністративне правопорушення від 31 березня 2016 року вказано іншого суб`єкта правопорушення, а саме юридичну особу, а в постанові на підставі складеного протоколу, порушником визначено позивача. В той же час, ОСОБА_1 наполягає на тому, що відповідачем не доведено, що саме він перешкоджав посадовим особам ГУ Держпраці в Одеській області здійснювати перевірку. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення розгляду справи про притягнення до відповідальності були порушені його права, а саме право бути присутнім при складанні документів, надавати свої пояснення та зауваження до протоколу. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду.
3. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року, адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову від 13 квітня 2016 року № 430 про притягнення головним державним інспектором відділу нагляду Головного управління Держпраці в Одеській області до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 188-4 КУпАП.
4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 23 січня 2017 року Управління звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 червня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 квітня 2017 року визнано причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
6. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.
7. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.
8. Відповідно до пп. 4 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
9. 15 лютого 2018 року касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи визначений склад колегії суддів Желтобрюх І. Л. (суддя - доповідач), Бевзенко В. М.. Білоус   О.   В.
10. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30 травня 2019 року № 550/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Желтобрюх І. Л., що унеможливлює її участь у розгляді касаційної скарги.
11. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 травня 2019 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.
12. Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2019 року справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
13. Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Головного управління Держпраці в Одеській області № 159 від 18 лютого 2016 року затверджений графік перевірок на березень 2016 року, в додатку до якого плановій перевірці підлягає стан промислової безпеки та охорони праці на ПП «Навік», ТЦ «Сіті Центр», м. Одеса, вул. Затонського, 32, КВЕД 55.11.0, в період з 10 по 16 березня 2016 року.
14. Також відповідно до матеріалів справи 01 березня 2016 року ПП «Навік» (ТЦ «Сіті Центр», м.   Одеса, вул. Затонського, 32) отримано повідомлення від 18 лютого 2016 року про проведення планової перевірки суб`єкта господарювання.
15. 10 березня 2016 року Головне управління Держпраці в Одеській області отримало лист ПП   «Навік» від 04 березня 2016 року щодо розгляду отриманого повідомлення про проведення планової перевірки, в якому ПП «Навік» висловили свою позицію щодо відсутності законодавчо встановлених підстав для проведення перевірки.
16. 10 березня 2016 року Головне управління Держпраці в Одеській області направило на адресу ПП   «Навік» лист про надання відповіді, в якому роз`яснило правомірність проведення планової перевірки ПП «Навік».
17. 15 березня 2016 року Головне управління Держпраці в Одеській області отримало лист ПП   «Навік» від 14 березня 2016 року, в якому ПП «Навік» повідомило Головне управління Держпаці в Одеській області про відсутність законодавчо встановлених підстав для проведення планової перевірки, посилаючись на Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі - Закон № 71-VIII).
18. 14 квітня 2016 року Головне управління Держпаці в Одеській області направило до ПП «Навік» лист про надання відповіді, в якому повідомило ПП «Навік» про те, що Закон № 71-VIII не стосується діяльності Головного управління Держпаці в Одеській області.
19. Як встановлено судом апеляційної інстанції, що відповідно до матеріалів справи 23 лютого 2016 року Управління виписало направлення на проведення перевірки № 15/01-29-651, відповідно до якого у період з 10 по 16 березня 2016 року буде проведена планова перевірка стану охорони праці та промислової безпеки ПП «Навік» ТЦ «Сіті Центр».
20. 10 березня 2016 року головними державними інспекторами відділів Головного управління Держпаці в Одеській області складений акт, в якому місце складання вказано: м. Одеса , вул. Затонського, 32 .
21. В акті зазначено, що головні державні інспектори відділів Головного управління Держпаці в Одеській області 10 березня 2016 року об 11:00 год. прибули до ПП «Навік» ТЦ «Сіті Центр» за адресою: м. Одеса, вул. Затонського, 32, для проведення у період з 10 березня 2016 року по 16 березня 2016 року перевірки дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки. Зазначено в акті і про те, що під час прибуття 10 березня 2016 року об 11:00 год. прибули до ПП «Навік», ТЦ «Сіті Центр» були пред`явлені службові посвідчення та направлення на перевірку від 23 лютого 2016 року № 15/01-29-651. Однак в проведенні перевірки відмовлено, що створило перешкоду для діяльності органу виконавчої влади, яка реалізує державну політику у сфері охорони праці.
22. Судом апеляційної інстанції зазначено, що вказаний акт від 10 березня 2016 року складений із застосуванням комп`ютерної техніки, що спростовує факт його складання саме за адресою ПП   «Навік» ТЦ «Сіті Центр». Також апеляційний суд зазначив, що вказаний акт від 10 березня 2016 року не містить персоніфікованих відомостей щодо посадових осіб ПП «Навік», яким були пред`явлені службові посвідчення та направлення на перевірку, та які відмовили у допуску до проведення перевірки.
23. 31 березня 2016 року головним державним інспектором Скрипниченко Тетяною Геннадіївною складений протокол серії ОД № 430 про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано, що директор ПП «Навік» - ОСОБА_1 , 10 березня 2016 року об 11:00 год. створив перешкоду у діяльності посадових осіб, а саме не допустив посадових осіб до проведення планової перевірки, чим порушив вимоги ст. 188-4 КУпАП.
24. При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення від 31 березня 2016 року вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, але в протоколі відсутній підпис особи, якій це роз`яснено, так само як і відсутні пояснення правопорушника, відсутній підпис ОСОБА_1 про отримання копії протоколу, відсутні відмітки про відмову від подання пояснень і зауважень щодо змісту протоколу та мотиви від його підписання.
25. Відповідно до матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення від 31 березня 2016 року та повідомлення про розгляд справи, направлені позивачу 31 березня 2016 року та отримані ним 05 квітня 2016 року.
26. 13 квітня 2016 року за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення складена постанова серії ОД № 430 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 188-4 КУпАП та до позивача застосованій штраф в розмірі 935,00 грн.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
27. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з відсутності правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 188-4 КУпАП, оскільки по справі відсутні належні та допустимі докази, протокол від 31 березня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення складений з порушенням приписів КУпАП, а акт від 10 березня 2016 року не містить відомостей щодо відмови саме позивачем у допуску посадових осіб Управління до перевірки, а тому ці документи не є належними та допустимими доказами. Притягнення позивача до відповідальності є необґрунтованим та протиправним.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
28. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.
29. Касаційна скарга обґрунтована тим, що сукупністю наявних в матеріалах справи доказів у повній мірі доводять факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 188-4 КУпАП. 
30. Суди допустили порушення норм матеріального права, оскільки факт відмови у допуску суд не піддав сумніву, а складання протоколу про адміністративне правопорушення через 21 день після настання подій зазначених в протоколі, відповідає приписам п. 3.8 Інструкції, затвердженої наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України № 1161 від 03 вересня 2012 року, відповідно до якого адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше як через два місяця з дня його вчинення, а при триваючому порушенні два місяця з дня його виявлення.
31. Також, скаржник не вважає порушенням складання протоколу за відсутності особи, відносно якої цей протокол складається, оскільки Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України № 1161 від 03 вересня 2012 року, не вказано що складання протоколу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, стосовно якої складається протокол - є порушення прав цієї особи.
32. Зазначає апелянт і про те, що позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, проте на розгляд справи не з`явився, а тому оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена 13 квітня 2016 року за відсутності позивача. Копію постанови від 13 квітня 2016 року серії ОД № 430 про накладення адміністративного стягнення позивач отримав 18 квітня 2016 року
33. Також скаржник вважає помилковими висновки суду щодо неналежного складання акту відмови від допуску до перевірки.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
34. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до ч. 1 ст. 341 КАС України, виходить з наступного.
35. Основним спірним питанням в межах справи є надання належної правової оцінки встановленим фактичним обставинам справи щодо правомірності винесення постанови про накладання адміністративного стягнення № 430 від 13 квітня 2016 року.
36. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
37. Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
38. Відповідно до ст. 188-4 КУпАП, невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, щодо усунення порушень законодавства про охорону праці або створення перешкод для діяльності цих органів - тягне за собою накладення штрафу на працівників від шести до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
39. Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
40. Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
41. Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
42. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
43. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Така вина особи повинна бути індивідуально визначеною. 
44. В розумінні ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
45. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Частинами третьою, четвертою зазначеної статті встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
46. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
47. Оцінка доказів здійснюється судом за правилами ст. 89 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
48. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, що склало основну суть порушеного судами питання, це те, що відповідачем не доведено належними доказами скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188- 4 КУпАП саме ОСОБА_1 , що саме він 10 березня 2016 року створив перешкоди в діяльності посадових осіб органу держнагляду за охороною праці, а саме протиправно не допустив до проведення планової перевірки. 
49. Як обґрунтовано встановлено судами, що з складеного 10 березня 2016 року головними державними інспекторами відділів Головного управління Держпаці в Одеській області акта та протоколу про адміністративного правопорушення від 31 березня 2019 року взагалі не встановлено та не зазначено особу, яка вчинила дії щодо не допуску перевіряючих до планової перевірки. 
50. Таким чином висновки судів попередніх інстанцій, є цілком обґрунтованими належним чином дослідженими судами матеріалами справи, що стали підставою для прийняття спірної постанови про накладення адміністративного стягнення від 13 квітня 2019 року, відповідають вимогам матеріального права та конституційному принципу закріпленому у ч. 3 ст. ст. 62 Конституції України.
51. Усі інші наведені скаржником доводи касаційної скарги в цілому не спростовують правильності прийнятих судами першої та апеляційної інстанції судових рішень, та не вказують на необхідність надання їм ретельної оцінки, бо по суті своїй не мають значення для формування єдиної правозастосовної практики та не мають особливого впливу на надану оцінку судами щодо відсутності доведення з боку відповідача вини позивача щодо безпосереднього вчинення саме ОСОБА_1 . Суд наголошує, що не може бути скасовано правильне по суті судове рішення яким вирішений спір, з формальних підстав. Не кожне можливе порушення допущене судами, надає підстави для їх скасування, а тим більше для відмови у задоволення заявлених позовних вимог. 
52. Повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги закріплені в ст. 349 КАС України.
53. Згідно ч. 1, 2 ст. 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
54. Таким чином, суд касаційної інстанції вважає висновки судів попередніх інстанцій правильними, обґрунтованими та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а тому зміні чи скасуванню не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Державної служби з питань праці в Одеській області залишити без задоволення.
Постанову Суворовського районного суду м. Одеса від 17 червня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                 М. М. Яковенко

Судді                                                                                                    І. В. Дашутін

                                                                                                    О. О. Шишов