Постанова
Іменем України
 
31 липня 2019 року
м. Київ
 
справа № 760/17711/16-ц
 
провадження № 61-31385св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Міністерство оборони України,
 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Солом`янського районного суду м. Києва, у складі судді - Букіної О. М., від 15 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва, у складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Невідомої Т. О., Пікуль А. А., від 13 вересня 2017 року, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що він в період з 13 грудня 2007 року 
по 27 лютого 2009 року проходив військову службу в Збройних Силах України.
У 2009 році під час проходження військової служби переніс черепно-мозкову травму (далі - ЧМТ), наслідками якої стали посттравматична енцефалопатія, лікворо-гіпертензійний синдром, епісиндром з епіприступами, виражений розлад особистості внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного ґенезу, міопія слабкого ступеню обох очей, хронічний гастрит, фаза нестійкої ремісії, хронічний кістозно-злипний церебральний арахноїдит змішаного ґенезу з розсіяною органічною симптоматикою, лікворною гіпертензією, вегетативно-судинною нестійкістю та стійким епілептиформним синдромом з частими великими судомними припадками без психічних розладів.
Посилався на те, що наслідками перенесеної ЧМТ під час проходження військової служби стало захворювання, - стійкий епілептиформний синдромом з частими великими судомними припадками без психічних розладів. Внаслідок такого захворювання у нього знизилася пам`ять, він щоденно втрачає свідомість, його часто турбують приступи епілепсії, що супроводжується тонічними судомами, посинівшим коліром тіла, хриплим диханням, піною з роту з домішками крові.
Зазначав, що у зв`язку із погіршенням стану здоров`я він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, через що постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт та знаходиться у пригніченому стані та вважав, що статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» на відповідача, як центральний орган виконавчої влади і військового управління, покладається обов`язок відшкодувати йому моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Посилаючись на статтю 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою передбачено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної шкоди провадиться у встановленому законом порядку, а також на положення статей 23, 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач просив стягнути з Міністерства оборони України на відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що захворювання, яке отримав позивач, пов`язане з проходженням військової служби і є підставою для відшкодування йому спричиненої моральної шкоди.
Суд відхилив посилання позивача на статтю 1167 ЦК України, оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на відносинах, пов`язаних з проходженням військової служби, а стаття 1167 ЦК України регулює позадоговірні (деліктні) відносини.
Суд відхилив доводи Міністерства оборони України про відсутність незаконних дій чи рішень відповідача та не погодився із тим, що Міністерство оборони України є неналежним відповідачем у справі.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із ступеня моральних і фізичних страждань позивача, що полягають у суттєвому порушенні його звичного способу життя, вимушених змінах у життєвих, виробничих та побутових стосунках, додаткових зусиллях, які позивач вимушений застосовувати для відновлення свого стану здоров`я.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції 
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України відхилено, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року залишено без змін. 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що оскільки судом першої інстанції правильно встановлено, що інвалідність позивача є наслідком захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, то суд дійшов вірного висновку про виникнення у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди. На Міністерство оборони України, як на уповноважений орган державного управління, покладається обов`язок держави відшкодувати позивачу завдану йому моральну шкоду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, 
представник Міністерства оборони України - Лисак Л. В., посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи № 760/17711/16-ц з суду першої інстанції. Зупинено виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року до закінчення касаційного провадження.
Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 
2017 року № 2147-УІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.
12 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 760/17711/16-ц передано судді- доповідачеві.
Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2019 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що поза увагою судів попередніх інстанцій залишилося те, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача, а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та завданою шкодою. Суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та не врахували, що військова служба пов`язана із захистом Вітчизни, а тому військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та грошові компенсації. Моральні страждання при виконанні військового обов`язку вже враховані чинним законодавством.
Учасниками справи відзив (заперечення) на касаційну скаргу не подано
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що позивач з 13 грудня 2007 року по 27 лютого 
2009 року проходив військову службу в Збройних Силах України.
Із довідки Міністерства оборони України від 08 червня 2012 року суди встановили що, ОСОБА_1 має захворювання, а саме: хронічний кістозно-злипний церебральний арахноїдит змішаного ґенезу з розсіяною органічною симптоматикою, лікворною гіпертензією, вегетативно-судинною нестійкістю та стійким епілептиформним синдромом з частими великими судомними припадками.
20 серпня 2012 року ОСОБА_1 встановлена III група інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби.
Також судами встановлено, що під час проходження військової служби у 2009 році позивач отримав черепно-мозкову травму, наслідком якої стали посттравматична енцефалопатія, лікворо-гіпертензійний синдром, епісиндром з епіприступами.
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відповідно до статті 213 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваних судових рішень) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною третьою статті 400 ЦПК України визначено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 
1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що в провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебувала цивільна справа № 311/850/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Васильківського районного суду Запорізької області 
від 25 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25 жовтня 2017 року рішення Васильківського районного суду Запорізької області від 25 травня 2017 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року касаційну скаргу Міністерства оборони України у цивільній справі № 311/850/17 задоволено. Рішення Васильківського районного суду Запорізької області від 25 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області 
від 25 жовтня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Звертаючись у березні 2017 року з позовом до Міністерства оборони України (справа № 311/850/17), ОСОБА_1 посилався на те, що 
з 13 грудня 2007 року по 27 лютого 2009 року він проходив військову службу. Під час проходження військової служби отримав черепно-мозкову травму, наслідком якої настало хронічне захворювання. Відповідно до висновку МСЕК йому встановлена третя група інвалідності, яка пов`язана з проходженням військової служби.
Посилаючись на те, що у зв`язку із хронічним захворюванням він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, його стан здоров`я з кожним роком погіршується, просив суд стягнути з Міністерства оборони України 240 000 грн 
на відшкодування моральної шкоди. 
Таким чином, позови ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди, подані у жовтні 2016 року до Солом`янського районного суду м. Києва та у березні 2017 року до Васильківського районного суду Запорізької області є тотожними, оскільки спір вирішувався між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.
Вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди вирішені остаточним судовим рішенням, яке набрало законної сили, - постановою Верховного Суду від 01 серпня 2018 року в справі № 311/850/17.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити заяву без розгляду у відповідній частині.
Згідно частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
За таких обставин оскаржувані судові судів рішення першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України.
Керуючись пунктом 3 частини першої статті 255, статтями 400, 409, 414, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року скасувати.
Провадження у цивільній справі № 760/17711/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди закрити.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Є. В. Синельников   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара    С. Ф. Хопта   В. В. Шипович