Постанова  
Іменем  України
 
17 липня 2019 року
м. Київ
 
справа № 175/1571/15-ц
 
провадження № 61-20069св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Кривцової Г. В.,
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - начальник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Касімова Маріанна Олексіївна,
заінтересована особа -  ОСОБА_2 , , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Касімової Маріанни Олексіївни, заінтересована особа -  ОСОБА_2 , за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня                    2017 року у складі колегії суддів: Баранніка О. П., Пономарь З. М.,                 Посунся Н. Є., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Касімової М. О., заінтересована особа - ОСОБА_2 .
 
Скарга мотивована тим, що заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2015 року, що набрало законної сили 16 листопада 2015 року, його позов до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задоволено та з неї на його користь стягнуто 3 398,70 грн пені за порушення строків виконання робіт за договором № ДК 05/12-10 від 02 жовтня 2010 року та договором                              № ДК 06/12/10 від 02 жовтня 2010 року.
17 листопада 2015 року видано виконавчий лист для примусового виконання вказаного судового рішення.
27 листопада 2015 року постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої службиОлександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області (далі - ВДВС Олександрійського МУЮ Кіровоградської області) Маркової О. В. відкрито виконавче провадження № 49471419 із примусового виконання заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області                              від 14 серпня 2015 року. Вказане рішення суду не виконано.
26 лютого 2016 року постановою старшого державного виконавця ВДВС Олександрійського МУЮ Кіровоградської області Бевз Л. В. виконавчий лист повернуто йому, як стягувачу, на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з неможливістю встановити місцеперебування ОСОБА_2 . Усупереч вимогам частин першої, третьої статті 31, частини четвертої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» копія вказаної постанови старшого державного виконавця йому не була направлена.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області  від 11 липня 2016 року бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Олександрійського МУЮ Кіровоградської області Бевз Л. В. щодо ненаправлення йому копії постанови від 26 лютого 2016 року про повернення стягувачеві виконавчого листа визнана неправомірною. Цією ж ухвалою суду визнано неправомірною і постанову, а державного виконавця зобов`язано відновити виконавче провадження з примусового виконання заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2015 року.
У порушення частини першої статті 389 ЦПК України 2004 року, відповідно до якої про виконання ухвали відповідний орган державної виконавчої служби повідомляє суд і заявника не пізніше, ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду, ВДВС Олександрійського МУЮ Кіровоградської області про виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року не повідомив ні заявника, ні Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області. 
Коли йому стало відомо, що Олександрійський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області відмовився виконати ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року і відновити виконавче провадження із примусового виконання заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2015 року, він 21 жовтня 2016 року звернувся до начальника управління державної виконавчої службиГоловного територіального управління юстиції у Кіровоградській області                       Касімової М. О. зі скаргою на бездіяльність начальника Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої службиголовного територіального управління юстиції у Кіровоградській області                   Кошеленка В. М.
У зв`язку з тим, що листом від 11 листопада 2016 року начальник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Касімова М. О. його повідомила про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність начальника Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Кошеленка В. М., з чим він погодитись не може, він вимушений звернутись до суду зі скаргою на бездіяльність начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Касімової М. О. 
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
 
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області              від 21 грудня 2016 року у складі судді Озерянської Ж. М. скаргу                ОСОБА_1 задоволено.
Визнано неправомірною бездіяльність начальника управління державної виконавчої службиГоловного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Касімової М. О. щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 від 21 жовтня 2016 року на бездіяльність начальника Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Кошеленка В. М., поданої у виконавчому провадженні № 49471419.
Зобов`язано начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Касімову М. О. повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 21 жовтня     2016 року на бездіяльність начальника Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Кошеленка В. М., подану у виконавчому провадженні № 49471419.  
 
Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що у результаті бездіяльності начальника Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області                  Кошеленка В. М. безпідставно не відновлено виконавче провадження                   № 49471419, а начальник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Касімова М. О. за результатами розгляду скарги ОСОБА_1                            від 21 жовтня 2016 року не прийняла відповідної постанови та не надала відповіді на жодне з постановлених у скарзі ОСОБА_1 від 21 жовтня 2016 року питань. 
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції 
 
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня                  2017 року апеляційну скаргу  начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Касімової М. О. задоволено.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області              від 21 грудня 2016 року скасовано.
У задоволенні скарги  ОСОБА_1 відмовлено.
 
Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні скарги  ОСОБА_1 , виходив із того, що заявник по суті вимагає здійснити дії щодо відновлення виконавчого провадження, яке завершено постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 10 березня 2016 року, законність та обґрунтованість якого не є предметом перевірки у цій справі. Відповідно до положень частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право, (а не обов`язок) у разі якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.    
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У червні 2017 року  ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
У пункті 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу                                  № 175/1571/15-ц з Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.
 
У липні 2017 року справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У квітні 2018 року справа передана з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.
 
У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено судді-доповідачеві.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що у судовому засіданні суддя-доповідач не доповідав про доводи апеляційної скарги, межі, в яких буде здійснюватися перевірка ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року, які будуть встановлюватися обставини і досліджуватися докази. Доводи апеляційної скарги в судовому засіданні не оголошувалися, надані представником заявника апеляційному суду копії документів у судовому засіданні не оголошувалися і не досліджувалися, доводи його заперечень на апеляційну скаргу у судовому засіданніне оголошувалися. Ні йому, ні представнику заявника не надано можливості дати пояснення щодо апеляційної скарги та щодо заперечень на апеляційну скаргу, такої стадії апеляційного розгляду справи, як з`ясування обставин і перевірка їх доказами, взагалі не було.
Усупереч вимогам частини другої статті 312 ЦПК України 2004 року в своїй ухвалі від 11 травня 2017 апеляційний суд не зазначив, у чому полягає порушення Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області норм процесуального права при постановленні ухвали від 21 грудня               2016 року.
Усупереч вимогам пункту 2 частини першої статті 315 ЦПК України                      2004 року в своїй ухвалі від 11 травня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області не зазначив ні його доводів, ні його заперечень на апеляційну скаргу.
Скасувавши ухвалу районного суду від 21 грудня 2016 року і постановивши нову ухвалу суду про відмову в задоволенні скарги, апеляційний суд всупереч вимогам частин першої, третьої статті 60, статті 213 ЦПК України 2004 року не навів жодного доказу, на підставі якого дійшов до висновку, що начальник управління державної виконавчої службиГоловного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Касімова М.О . правомірно відмовилася прийняти процесуальне рішення в форміпостанови за результатами розгляду його скарги від 21 жовтня 2016 року та не надала відповіді на жодне з поставлених у скарзі питання.
 
Доводи особи, яка подалазаперечення на касаційну скаргу 
 
У липні 2017 року начальник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначено, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим, апеляційний суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку доказам, наданим сторонами.
Наразі державним виконавцем здійснюються заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання рішення, у спосіб та у порядку, встановленому виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що ухвалу апеляційного суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують. 
 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи (у тому числі державні виконавці) зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
У статті 383 ЦПК України 2004 року визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. 
Аналогічні положення зазначено у статті 447 ЦПК України. 
 
Примусове виконання рішень судів та інших органів здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
 
Судом установлено, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року визнана неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Олександрійського МУЮ Кіровоградської області Бевз Л. В. у виконавчому провадженні                    № 49471419 щодо ненаправлення ОСОБА_1 копії постанови                       від 26 лютого 2016 року про повернення стягувачу виконавчого листа                       № 2-175/1571/2015-ц, а також визнано неправомірною постанову старшого державного виконавця ВДВС Олександрійського МУЮ Кіровоградської області Бевз Л. В. від 26 лютого 2016 року у виконавчому провадженні                   № 49471419 про повернення виконавчого листа № 2-175/1571/2015-ц стягувачу, зобов`язано старшого державного виконавця ВДВС Олександрійського МУЮ Кіровоградської області Бевз Л. В. або іншого державного виконавця ВДВС Олександрійського МУЮ Кіровоградської області відновити виконавче провадження № 49471419 із примусового виконання заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2015 року у справі                                       № 175/1571/2015-ц. 
      
Проте згідно з матеріалами справи виконавче провадження   № 49471419 ніколи не містило такого процесуального документа, як постанова старшого державного виконавця ВДВС Олександрійського МУЮ Кіровоградської області Бевз Л. В. від 26 лютого 2016 року, оскільки у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень містилися відомості лише про проект постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26 лютого 2016 року, який скасовано. 
При цьому у матеріалах виконавчого провадження згідно з даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень № 49471419 міститься інший процесуальний документ на підставі якого завершено виконавче провадження № 49471419, а саме постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 10 березня 2016 року, винесена на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції на момент її винесення, яка є чинною та не оскаржена сторонами у передбаченому законом порядку. 
 
Відмовляючи у задоволенні скарги  ОСОБА_1 , апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшов правильного висновку про те, що дії заявника направлені на повторний розгляд його скарги від 21 жовтня 2016 року та відновлення виконавчого провадження, яке завершено постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 10 березня 2016 року, законність та обґрунтованість якого не є предметом перевірки у цій справі. 
 
Таким чином, апеляційний суд з дотриманням вимог статей 212-214, 315,         382 ЦПК України, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню. 
 
Доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм процесуального права є безпідставними, оскільки суд врахував доводи сторін, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну правову оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
 
Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, тому не заслуговують на увагу.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня                    2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                               Д. Д. Луспеник
Б. І. Гулько 
Г. В. Кривцова