ПОСТАНОВА
Іменем України

08 серпня 2019 року 
Київ
справа №804/9577/13-а
адміністративне провадження №К/9901/5093/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні  касаційну скаргу Нікопольського регіонального управління водних ресурсів на постанову  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2014 року (суддя Чорна В.В.)  та ухвалу  Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року (колегія у складі суддів: Дурасової Ю.В., Проценко О.А., Туркіної Л.П.)  у справі № 804/9577/13-а за позовом  Нікопольського регіонального управління водних ресурсів до Нікопольської об`єднаної державної фінансової інспекції Дніпропетровської області, Державної фінансової інспекції Дніпропетровській області, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідроспецбуд» про визнання протиправними дії, -

ВСТАНОВИВ:

Нікопольське регіональне управління водних ресурсів (надалі позивач, Управління) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Нікопольської об`єднаної державної фінансової інспекції Дніпропетровської області, Державної фінансової інспекції Дніпропетровській області про (з урахуванням уточнення) визнання висновку, що викладений у вимозі про завищення вартості виконаних робіт протиправним, скасування пункту 2 вимоги № 860-15/15/2062 від 20 червня 2013 як незаконного, визнання протиправним та виключення з акту ревізії помилкові висновки про заниження обліку заборгованості коштів. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки акту ревізії № 860-22/10 від 27 травня 2013 року щодо завищення Управлінням вартості виконаних ремонтних робіт, що призвели до втрат фінансових ресурсів на загальну суму 116  460,85 грн є протиправними та необґрунтованими.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2013 року залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідроспецбуд».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2014 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Нікопольської ОДФІ в Дніпропетровській області щодо включення до акту ревізії від 27 травня 2013 року № 860-22/10 інформації та висновків про заниження позивачем в обліку заборгованостей на загальну суму 1 227 962 грн. 58 коп. такими, що не відповідають нормам закону.
Постановою  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року, у задоволені позову відмовлено. 
Суд першої інстанції встановив, що висновки, викладені у акті ревізії від 27 травня 2013 року, які стали підставою для формування Нікопольскою ОДФІ оскаржуваного пункту 2 вимог від 20 червня 2013 року є обґрунтованими та правомірними. Суд апеляційної інстанції зазначив, що у справі, яка розглядається, Інспекція пред`явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення. Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною. Проте, по своїй суті рішення суду першої інстанції є правильним, тому скасуванню не підлягає.
Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, неповне з`ясування обставин у справі, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу до суду першої інстанції для нового розгляду для ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи касаційної скарги повністю повторюють доводи апеляційної скарги.
          Відзив на касаційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.
Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що у період з 28 березня 2013 року по 21 травня 2013 року, відповідно до пункту 2.20 Плану роботи Державної фінансової інспекції України на І квартал 2013 року, на підставі направлення від 28 березня 2013 року, проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Управління за період з 1 липня 2010 року по 31 грудня 2012 року. За результатами ревізії Нікопольською ОДФІ складено акт № 860-22/10 від 27 травня 2013 року.
При проведенні ревізії Управління проведено зустрічну звірку одного з підрядників - ТОВ «Гідроспецбуд», за результатами якої складено довідку № 860-22/40з від 26 квітня 2013 року. 
Ревізією встановлено зайве перерахування Управлінням бюджетних коштів на оплату вартості виконаних ТОВ «Гідроспецбуд» робіт з капітального ремонту напірного трубопроводу Базавлуцької насосної станції з вересня по грудень 2011 року на загальну суму 116 460 грн. 85 коп., що є порушенням підпунктів 3.3.10.1, 3.1.10.8, пунктів 3.1.10.9, 3.2.5, 3.2.7.7, 4.1.1, 4.2.1.5 ДБН Д1.1.1-2000 «Правила визначення вартості будівництва», затвердженого наказом Держбудівництва України № 174 від 27 серпня 2000 року, пункту 3 статті 843 Цивільного кодексу України, статті 321 Господарського кодексу України, пункту 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», статті 2 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» № 88 від 24 травня 1995 року, розділу IV Методичних рекомендацій з формування собівартості будівельно-монтажних робіт, затверджених наказом Мінрегіонбуду № 573 від 31 грудня 2010 року.
Враховуючи порушення, зафіксовані актом ревізії № 860-22/10 від 27 травня 2013 року, Нікопольською ОДФІ сформовано та викладено у листі № 860-15/2062 від 20 червня 2013 року обов`язкові для виконання вимоги, згідно пункту 2 яких, позивача зобов`язано відобразити в бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість ТОВ «Гідроспецбуд» на суму 116 460 грн 85 коп., та провести претензійно-позовну роботу з підрядником щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів на реєстраційні рахунки Нікопольського РУВР та перерахування їх в дохід бюджету.
Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011, Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
Підпунктом 4 пункту 4 зазначеного Положення встановлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Положенням також установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.
Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред`являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства..
Таким чином, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов`язки для позивача.
У справі, що розглядається, відповідач пред`явив вимогу від 20 червня 2013 року про усунення порушень, виявлених під час ревізії позивача.
При цьому оскаржувана вимога державної фінансової інспекції вказує на виявлені збитки та їхній розмір.
Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.
Аналогічна правова позиція вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№ 21-40а14, № 21-63а14) і 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14).
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у зв`язку із визначенням розміру збитків у спірній вимозі, перевірку обґрунтованості вимог контролюючого органу має здійснювати суд, що розглядає позов про стягнення відповідних збитків, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Враховуючи вищенаведене, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, не спростованими доводами касаційної скарги, про відсутність законних підстав для задоволення позову.
Згідно з ч. 1  ст. 350 КАС України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись ст. ст.  341,  345,  349,  350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Нікопольського регіонального управління водних ресурсів залишити без задоволення.
2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2014 року та ухвалу  Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2015 року у справі № 804/9577/13-а залишити в силі.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва ,
С.С. Пасічник
Судді Верховного Суду