Постанова                                   
Іменем України
 
15 травня 2019 року
м. Київ
 
справа № 285/3414/17
провадження № 61-38274св 18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Стрільчука В. А.,
суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Гарантбуд»,
відповідачі: Новоград-Волинському міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
третя особа - Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Житомирської області від 15 травня 2018 року у складі колегії суддів: 
Павицької Т. М., Миніч Т. І., Трояновської Г. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Гарантбуд» 
(далі - ПАТ «Гарантбуд») звернулося до суду з позовом до Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирської області, ОСОБА_1 ., ОСОБА_2 , третя особа - Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») про визнання недійсним та скасування акта державного виконавця, свідоцтва про право власності, скасування реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.
 
На обгрунтування позовних вимог позивач зазначав, що йому на праві власності належить комплекс будівель по АДРЕСА_1 , загальною площею 2 045,1 кв. м. 
 
На забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором від 30 листопада 2007 року, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Гарантбуд»укладено договір іпотеки, предметом якого є спірний комплекс будівель.
 
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 25 лютого 2013 року з Відкритого акціонерного товариства «Гарантбуд» (далі - ВАТ «Гарантбуд»), правонаступником якого є ПАТ «Гарантбуд» на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 30 листопада 2007 року № 712 у розмірі 
2 370 969,86 грн, на примусове виконання якого Господарським судом Житомирської області видано наказ № 906/142/13-г від 18 березня 2013 року. 
 
04 квітня 2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області відкрито виконавче провадження, а 10 вересня 2014 року складено акт опису і арешту майна - комплексу будівель по АДРЕСА_1. 
 
18 травня 2015 року проведено електронні торги з реалізації комплексу будівель, загальною площею 2 960,7 кв. м, по АДРЕСА_1 , за результатами яких складено протокол проведення електронних торгів № 81635 від 18 травня 2015 року. Переможцем електронних торгів став ОСОБА_1 , який придбав нерухоме майно за ціною 1 498 096,00 грн. 
 
04 червня 2015 року державним виконавцем складено акт про проведені електронні торги, на підставі якого 19 червня 2015 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на комплекс будівель, розташованих по АДРЕСА_1 . 
 
29 березня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено два договори купівлі-продажу комплексу будівель, розташованих по АДРЕСА_1 , загальною площею 2 960,7 кв. м, на підставі якого ОСОБА_2 став власником зазначеного нерухомого майна.
 
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 30 червня 2016 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11 жовтня 2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 18 січня 2017 року, позов ПАТ «Гарантбуд» задоволено. Визнано недійсними електронні торги з реалізації комплексу будівель, загальною площею 2 960,7 кв. м, розташованих по АДРЕСА_1, оформлені протоколом про електронні торги № 81635 від 
18 травня 2015 року. 
 
Посилаючись на те, що електронні торги від 18 травня 2015 року з реалізації належного ПАТ «Гарантбуд» нерухомого майно рішенням суду визнані недійсними, а відтак зазначене нерухоме майно вибуло з володіння власника поза його волею, позивач просив визнати недійсним та скасувати акт державного виконавця про електронні торги від 04 червня 2015 року, свідоцтво про право власності від 19 червня 2015 року на спірний комплекс будівель, видане на ім`я ОСОБА_1 , а також скасувати реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно за ОСОБА_2 , набуте ним на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 29 березня 2016 року, та відповідно до статті 388 ЦПК України витребувати його з володіння зазначеного відповідача. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 
31 січня 2018 року позов ПАТ «Гарантбуд» задоволено частково, визнано недійсними та скасовано акт державного виконавця про проведення електронних торгів від 04 червня 2015 року та свідоцтво про право власності від 19 червня 2015 року на комплекс будівель по   АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_1 . 
 
У задоволені позовних вимог про скасування реєстрації права власності на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 29 березня 2016 року та витребування з володіння ОСОБА_2 комплексу будівель по АДРЕСА_1 , відмовлено. 
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки рішенням господарського суду Житомирської області від 30 червня 2016 року визнано недійсними електронні торги з реалізації майна боржника, оформлені протоколом № 81635 від 18 травня 2015 року з підстав порушення вимог Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 
16 квітня 2014 року № 656/5 та положень Закону України «Про іпотеку», акт державного виконавця про проведені електронні торги від 04 червня 2015 року, складений на підставі вищезазначеного протоколу, підлягає скасуванню.
 
Ураховуючи, що вищезазначені порушення призвели до порушення права власності ПАТ «Гарантбуд» на спірний комплекс будівель, свідоцтво про право власності на спірний комплекс будівель, видане ОСОБА_1 19 червня 2015 року на підставі акту державного виконавця про проведені електронні торги від 04 червня 2015 року, підлягає скасуванню.
 
Ураховуючи, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем, який на момент придбання ним майна - 29 березня 2016 року, не знав і не міг знати, що продавець ОСОБА_1 не мав права відчужувати спірне нерухоме майно, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про витребування зазначеного нерухомого майна з володіння ОСОБА_2 та скасування реєстрації його права власності на це майно. 
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
 
Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 15 травня 2018 року апеляційну скаргу Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області залишено без задоволення, апеляційну скаргу 
ПАТ «Гарантбуд» задоволено.
 
Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2018 року у частині відмови у задоволенні вимог про скасування реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення. 
 
Витребувано з володіння ОСОБА_2 на користь ПАТ «Гарантбуд» комплекс будівель, що знаходиться по АДРЕСА_1, який складається з: контори двоповерхової, загальною площею 307,7 кв. м., будівлі контори, загальною площею 67,6 кв. м, складу матеріалів - БМУ, загальною площею 587,6 кв. м, котельні-гаража, загальною площею 592,5 кв. м, столярного цеху, загальною площею 577,5 кв. м, старої будівлі, загальною площею 138,8 кв. м, пилорами, загальною площею 208,0 кв. м, цеху шлакоблоків, загальною площею 351,7 кв. м, лісорами, загальною площею 116,7 кв. м, котельні, загальною площею 12,6 кв. м. Скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_2 на зазначене нерухоме майно.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що прилюдні торги з реалізації майна боржника проведенні з порушенням вимог Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 16 квітня 2014 року 
№ 656/5та положень Закону України «Про іпотеку», а тому суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги ПАТ «Гарантбуд» про скасування акта державного виконавця про проведення електронних торгів від 04 червня 2015 року та свідоцтва про право власності від 19 червня 2015 року на комплекс будівель по   АДРЕСА_1 , виданого на ім`я  ОСОБА_1 
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Гарантбуд» про витребування майна з володіння ОСОБА_2 та скасування реєстрації за ним права власності на комплекс будівель по АДРЕСА_1, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що спірне нерухоме майно реалізовано на електронних торгах з порушеннями вимог Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 
16 квітня 2014 року № 656/5, встановлених рішенням господарського суду, а тому спірне нерухоме майно вибуло з володіння власника поза його волею, що є підставою для його витребування з володіння ОСОБА_2 з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У липні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
ОСОБА_2 , у якій він просив скасувати постанову Апеляційного суду Житомирської області від 15 травня 2018 року та залишити без змін рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що апеляційний суд помилково послався на обставини, встановлені рішенням Господарського суду Житомирської області від 11 жовтня 2016 року, як на преюдиційні, оскільки зазначеними судовими рішеннями не перевірялися питання належності на праві власності ПАТ «Гарантбуд» спірного майна. Суд неправильно застосував положення статті 388 ЦК України, зокрема не звернув увагу на те, що власник має витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено у частині першій зазначеної статті. Виключенням є закріплене у частині другій статті 388 ЦК України правило, відповідно до якого майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продано у порядку встановленому для виконання судових рішень. З огляду на те, що спірне нерухоме майно було реалізовано у порядку виконання судового рішення, воля власника цього майна утакому випадку не має правового значення, а відтак положення частини першої статті 388 ЦК України, на яку посилався позивач у позовній заяві та суд в оскаржуваному судовому рішенні, не підлягає застосуванню.
 
Крім того, апеляційний суд не взяв до уваги, що він є добросовісним набувачем, так як придбаваючи спірне нерухоме майно у ОСОБА_1 , він не знав і не міг знати про те, що електронні торги, за результатами проведення яких він набув право власності на це майно, були проведені з порушенням вимог діючого законодавства. З огляду на наведене, зазначав, що він не повинен нести тягар відповідальності за допущені державними органами помилки при проведенні електронних торгів, а відтак витребування у нього зазначеного майна порушує його право на мирне володіння своїм майном, передбаченого статтею першою Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та не відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
 
Станом на дату розгляду справи відзив на касаційну скаргу не надійшов.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції, у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання постанови Апеляційного суду Житомирської області від 15 травня 2018 року до закінчення касаційного розгляду справи відмовлено. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.
 
Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Установлені судами фактичні обставини справи
 
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 25 лютого 2013 року стягнуто з ВАТ «Гарантбуд», правонаступником якого є ПАТ «Гарантбуд», на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 30 листопада 2007 року 
№ 712 у розмірі 2 370 969,86 грн, на виконання якого видано наказ від 
18 березня 2013 року № 906/142/13-г про примусове його виконання. 
 
04 квітня 2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиціїЖитомирської області відкрито виконавче провадження на виконання зазначеного судового рішення.
 
13 січня 2014 року постановою державного виконавця накладено арешт на комплекс будівель по АДРЕСА_1, 10 вересня 2014 року ним складено акт опису та арешту зазначеного нерухомого майна.
 
18 травня 2015 року Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України проведені електронні торги з реалізації комплексу будівель загальною площею 2 960,7 кв. м по     АДРЕСА_1 , за результатами яких складено протокол проведення електронних торгів № 81635 від 18 травня 2015 року, переможцем яких став ОСОБА_1 , придбавши його за ціною 1 498 096,00 грн.
 
04 червня 2015 року державним виконавцем складено акт про проведені торги, на підставі якого ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на комплекс будівель по  АДРЕСА_1 , посвідченеприватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області 19 червня 2015 року.
 
29 березня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено два договори купівлі-продажу комплексу будівель,загальною площею 2 960,7 кв. м, по    АДРЕСА_1 , відповідно до яких ОСОБА_2 придбав зазначене нерухоме майно, відомості про нового власника майна внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
 
Рішенням господарського суду Житомирської області від 30 червня 2016 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11 жовтня 2016 року, позов ВАТ «Гарантбуд» задоволено. Визнано недійсними електронні торги з реалізації комплексу будівель загальною площею 2960,7 кв. м по    АДРЕСА_1 , оформлені протоколом про електронні торги від 18 травня 2015 року №81635.
 
Постановою Вищого господарського суду України від 18 січня 2017 року постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11 жовтня 
2016 року залишено без змін.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
 
Статтею 330 ЦК України встановлено, що, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.
 
Власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).
 
Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень (частина друга статті 388 ЦК України).
 
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
 
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
 
Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.
 
Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
 
Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року по справі № 1522/25684/12.
 
Застосовуючи положення частини другої статті 388 ЦК України про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача.
 
За змістом статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного, на момент проведення електронних торгів) реалізація арештованого майна, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.
 
Ураховуючи, що рішенням Господарського суду Житомирської області від 
30 червня 2016 року визнано недійсними електронні торги, оформлені протоколом від 18 травня 2015 року № 81635, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що комплекс будівель по вулиці Герцена, 10 у місті Новоград-Волинському Житомирської областівибув з володіння 
ПАТ «Гарантбуд» поза його волею, а тому вимоги позивача про витребування зазначеного нерухомого майна з володіння ОСОБА_2 , з підстав передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, підлягають задоволенню, із скасуванням реєстрації права власності на спірний майновий комплекс за ОСОБА_2 . 
 
Посилання заявника на незастосування апеляційним судом принципу верховенства права та практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті першої Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема доводи заявника щодо непропорційного втручання у його право на мирне володіння майном є непереконливими, у даному конкретному випадку відсутня ознака непропорційного втручання держави в особі її органів у мирне володіння майном ОСОБА_2 , оскільки спірне нерухоме майно вибуло з володіння власника майна - ПАТ «Гарантбуд» не з його волі, а відтак за позовом власника воно підлягає витребуванню у добросовісного набувача за доведеності таких вимог.
 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Ураховуючи наведене, Верховний Суд вважає, що судове рішення апеляційного суду є законними та обгрунтованими, доводи касаційної скарги правильність висновківапеляційного суду не спростовують, фактично зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду, визначеного статтею 400 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Постанову Апеляційного суду Житомирської області від 15 травня 2018 року залишити без змін. 
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                         В. А. Стрільчук
Судді:                                                                                    В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
С. О. Погрібний
Г. І. Усик