Постанова 
Іменем України 
 
12 червня 2019 року
м. Київ
 
справа № 683/3621/16-ц
провадження № 61-32517св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
представники заявника: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
заінтересована особа - Великочернятинська сільська рада Старокостянтинівського району,
особа, яка звернулася до суду із апеляційною скаргою, - ОСОБА_4 ,
представники ОСОБА_4 : ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Хмельницької області у складі колегії суддів: Грох Л. М., Гринчука Р. С., Костенка А. М. від 21 вересня 2017 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог 
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , з яким вона проживала однією сім`єю з 1997 року, оскільки він перебував у фактичних шлюбних відносинах з її бабою ОСОБА_8 , яка померла                ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка та житловий будинок, які знаходяться на території Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району.
Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею ОСОБА_7 за законом, оскільки проживала з ним однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини, вела спільне господарство, мала спільний побут та спільний бюджет, проте державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, тому просила заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання її разом із ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 лютого 2017 року заяву задоволено. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Великий Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області, з 1997 року по день відкриття спадщини - 06 червня 2010 року.
Задовольняючи заяву суд першої інстанції врахував покази свідків та довідку виконавчого комітету Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району від 19 грудня 2016 року № 1625, дійшовши висновку про наявність правових підстав для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_7 з 1997 року по                       06 червня 2010 року.
Не погодившись з вказаним рішенням суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_4 , який не був залучений до участі у справі в суді першої інстанції, проте вважав, що оскаржуваним рішенням порушуються його права як спадкоємця другої черги.
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 21 вересня 2017 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 закрито.
Закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив з того, що оскаржуване рішення Старокостянтинівського суду від 08 лютого 2017 року жодним чином не зачіпає та не порушує прав ОСОБА_4 , оскільки суд не вирішував питання про його права та обов`язки.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У жовтні 2017 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду.
 
Також у жовтні 2017 року ОСОБА_4 подав до суду додаткові пояснення до касаційної скарги.
 
Короткий зміст вимог заперечень на касаційну скаргу
 
У листопаді 2017 року до суду касаційної інстанції надійшли заперечення на касаційну скаргу, у яких Великочернятинська сільська рада Старокостянтинівського району просить залишити касаційну скаргу без задоволення.
 
Крім того, у листопаді 2017 року до суду касаційної інстанції надійшли заперечення на касаційну скаргу від представника ОСОБА_1 -                  ОСОБА_3 , у яких останній просить касаційну скаргу відхилити, а ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без змін.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 21 вересня 2017 року і витребувано справу №683/3621/16-ц із Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області.
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Справа передана до Верховного Суду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судом не враховано, що заявниця ніколи не проживала із померлим  ОСОБА_7 однією сім`єю та не вела з ним спільне господарство, оскільки вселилася у спірний будинок лише після смерті своєї баби у червні 2016 року. ОСОБА_4 вважав, що рішенням суду першої інстанції порушуються його права як спадкоємця другої черги і питання щодо проживання  ОСОБА_1 із  ОСОБА_7 однією сім`єю мало б вирішуватися у загальному порядку, оскільки при наявності спору про право юридичні факти не можуть встановлюватися.
 
Доводи осіб, які подали заперечення на касаційну скаргу
 
Заперечення Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району на касаційну скаргу мотивовано тим, що доводи касаційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 проживала у спірному будинку від народження, а згідно записів погосподарської книги №2 за 1996-2000 роки з 26 жовтня 1998 року була зареєстрована в господарство по АДРЕСА_1 , головою якого був ОСОБА_7 , проживала разом з ним однією сім`єю, вела спільне господарство до дня його смерті та проводила поховання.
 
Заперечення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 мотивовані тим, що ОСОБА_4 не скористався своїм правом на прийняття спадщини за спадкодавцем у визначений статтею 1270 ЦК України строк, а рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 30 травня 2017 року йому було відмовлено у позові про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у зв`язку із чим він вважається таким, що не прийняв спадщину та не може претендувати на спадкове майно і не має права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а тому апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження за його апеляційною скаргою.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , після смерті якого відкрилася спадщини, до складу якої входить земельна ділянка, яка розташована на території Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району та житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . 
Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 01 грудня             2016 року за №4464/02-31, в Старокостянтинівській державній нотаріальній конторі до майна померлого ОСОБА_7 заведена спадкова справа №790/2016. Заявниці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлого ОСОБА_7 , оскільки нею не надано документів, які б підтверджували факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. 
Відповідно до довідки виконавчого комітету Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району від 19 грудня 2016 року № 1625, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована та проживала однією сім`єю з ОСОБА_7 з 1997 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1
Апеляційним судом установлено, що ОСОБА_4 , який звернувся із апеляційною скаргою, є племінником ОСОБА_7 , і спадкоємцем другої черги за законом після смерті останнього, а заявниця ОСОБА_1 відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом.
Також з матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 30 травня 2017 року у справі № 22-ц/792/1066/17 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях на час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 було конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України у відповідній редакції, де було врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.
Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
За змістом указаної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення порушує відповідні права та обов`язки, якими такі особи наділені, завдає шкоди таким особам, що виражається в несприятливих наслідках для них. 
Відповідно до частини 1 пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», якщо після прийняття апеляційної скарги до розгляду буде встановлено, що апеляційна скарга подана особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
За змістом статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 , як племінник ОСОБА_7 , у зв`язку зі смертю свого батька, рідного брата спадкодавця, в силу положень частини третьої статті 1266, статті 1262 ЦК України є спадкоємцем другої черги за законом після смерті останнього, в той час як ОСОБА_1 буде відноситися до четвертої черги спадкоємців за законом (стаття 1264 ЦК України).
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 30 травня 2017 року у справі № 22-ц/792/1066/17 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Тобто станом на час розгляду даної справи спадщину після смерті                ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 не прийняв.
З огляду на вказане суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржуване рішення Старокостянтинівського суду від 08 лютого             2017 року жодним чином не зачіпає та не порушує прав ОСОБА_4 , оскільки встановлюючи факт постійного проживання  ОСОБА_1 із  ОСОБА_7 , суд не вирішував питання про його права та обов`язки.
Суд касаційної інстанції наголошує, що мета встановлення юридичного факту дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.
Згідно положень статті 363 ЦПК України 2004 року суд у порядку окремого провадження вправі встановлювати факти, якщо вони породжують для заявника певні юридичні наслідки.
Враховуючи викладене, встановлення факту постійного проживання     ОСОБА_1 із  ОСОБА_7 з 1997 року по 06 червня 2010 року, тобто на час відкриття спадщини, не має юридичного значення для  ОСОБА_4 
З огляду на вказане вище у сукупності, спростовуються й доводи касаційної скарги щодо наявності між сторонами спору про право та розгляду справи в порядку позовного провадження, оскільки у справах про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем у разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.
Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання  обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки  з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції  - без змін.
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 21 вересня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий | В. С. Жданова
Судді: | В. М. Ігнатенко
| В. О. Кузнєцов