ПОСТАНОВА
Іменем України

31 липня 2019 року 
м. Київ
справа № 524/495/17
адміністративне провадження № К/9901/20653/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишов О.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу №  524/495/17-а
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту Дерев`янка Олега Миколайовича, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення ,
за касаційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області (головуючий суддя Ж. О. Кривич) від 27 квітня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду (колегії у складі суддів: Л. О. Донець, А. П. Бенедик, Л. В. Мельнікова) від 03 липня 2017 року, 
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У січні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту Дерев`янка Олега Миколайовича про адміністративне правопорушення серії АР № 815799 від 20 січня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі у розмірі 340,00 грн.
2. Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що 20 січня 2017 року о 20:30 год., позивача було зупинено патрулем патрульної поліції УПП в м. Кременчуці, оскільки в автомобілі Chevrolet Aveo державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким вона керувала по бул. Автокразівському в м.  Кременчуці, не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору року. Вона надала з цього приводу пояснення, що несправність можна усунити, однак відповідачем проігноровано дане пояснення. Таким чином, позивачка вважає, що з постановою у справі про адміністративне правопорушення, яка є предметом спору, не згодна, оскільки вважає, що застосоване до неї адміністративне стягнення є незаконним, неправомірним та необґрунтованим, з огляду на те, що у її діях відсутній складу адміністративного правопорушення, а саме ознак умислу та необережності.
3. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2017 року, адміністративний позов задоволено.
Скасовано постанову серії АР № 815799 від 20 січня 2017 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 340,00 грн. за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.
4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 25 липня 2017 року Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 квітня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2017 року, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України 26 липня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції.
6. 28 серпня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшло заперечення на касаційну скаргу, в якому позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.
7. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.
8. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року.
9. Відповідно до пп. 4 п. 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №  2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
10. 12 лютого 2018 року касаційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції на постанову Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 27 квітня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2017 у справі № 524/495/17 передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (склад колегії суддів: Шарапа В.М. - головуючий суддя, Бевзенко В.М., Данилевич Н. А.).
11. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 705/0/78-19 від 11 червня 2019 року призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Шарапи В. М., що унеможливлює його участь у розгляді касаційної скарги.
12. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 червня 2019 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.
13. Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2019 року прийнято до провадження та закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
14. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 січня 2017 року у відношенні ОСОБА_1 складено постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 815799.
15. У постанові зазначено, що позивачка 20 січня 2017 року о 20 год. 25 хв., керуючи автомобілем Chevrolet Aveo державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Кременчуці по бул.  Автокразівському, 76 А, рухалась з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла, чим порушила п.31. 4. 3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 зі змінами, тобто скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, відповідно до якої на позивачку накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
16. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем було передчасно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, оскільки справу було розглянуто поверхнево. 
17. Суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідачем не надано оцінку письмовим поясненням позивачки, що підтверджується наявними в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції в той час коли нормами КАС прямо передбачено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для привального вирішення справи. Таким чином відповідачем, належним чином не встановлена провина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а тому колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції, що відповідачем було передчасно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
18. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.
19. Касаційна скарга обґрунтована тим, що матеріалами справи підтверджений факт керування позивачем транспортним засобом на якому не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пори року, що є порушенням п. 31.4.3 «в» Правил дорожнього руху. Проти такого порушення не заперечувала сама позивач.
20. Відповідач вважає, що судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи надано неправильну правову оцінку обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до винесення невірного рішення.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
21. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до ч. 1 ст. 341 КАС України, виходить з наступного.
22. Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
23. Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
24. Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
25. Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
26. Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
27. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
28. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
29. Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
30. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).
31. Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
32. Згідно п.31.4.3. «в» ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.
33. Частиною першою статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, що має несправності системи гальмового керування, рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), має інші технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил, заборонено його експлуатувати, а також якщо транспорт переобладнано з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
34. Згідно з ст. 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
35. Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
36. У розумінні ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
37. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КАС України (у редакції, чинною до 15 грудня 2015 року), належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Частинами третьою, четвертою зазначеної статті встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
38. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України (у редакції, чинною до 15 грудня 2015 року), в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
39. Оцінка доказів здійснюється судом за правилами ст. 89 КАС України (у редакції, чинною до 15 грудня 2017 року), відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
40. Отже, як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, з дослідженого доданого Управлінням патрульної поліцій у м. Кременчук Департаменту патрульної поліції до матеріалів адміністративної справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського, зафіксовано правопорушення відповідно п. 31.4.3 «в» ПДР України, де позивачка не заперечувала про те що, в автомобілі Chevrolet Aveo державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла.
41. Правила дорожнього руху у відповідності до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
42. Таким чином, суди попередніх інстанцій встановивши допущення позивачем порушення п. 31.4.3 «в» ПДР України, проти чого вона не заперечувала ні під час розгляду справи поліцейськими, так і під час судового розгляду справи за її позовом, прийшли помилкового висновку про передчасність постанови про накладання адміністративного стягнення від 20 січня 2017 року та необхідність її скасування. 
43. Суд наголошує, що наявність виявленого інспекторами поліції порушення, не можливо було залишитися в нічний час (темну пору року) непомітним для позивача, як водія транспортного засобу, яка повинна бути уважною та повинна була виявивши несправність прийняти заходи для їх усунення. Такі порушення створюють певного роду небезпеку не лише для водія, а для інших учасників дорожнього руху. 
44. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
45. Згідно з ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
46. Таким чином, суд касаційної інстанції вважає висновки судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, помилковими та такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 341, 343, п.3 ч.1.ст.349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Суд 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції задовольнити.
Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчуці Полтавської області від 27 квітня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2017 року у справі №  524/495/17 скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                 М. М. Яковенко

Судді                                                                                                    І. В. Дашутін

                                                                                                    О. О. Шишов