Постанова                                  
Іменем України
 
10 липня 2019 року
м. Київ
 
справа №487/1885/17
провадження № 61-25009 св 18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Усика Г. І. (суддя-доповідач), Яремка В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Миколаївська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 26 вересня 2017 року у складу колегії суддів: Базовкіної Т. М., Кушнірової Т. Б., Яворської Ж. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі Миколаївська філія ДП «Адміністрація морських портів України) про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення.
 
На обгрунтування позовних вимог зазначив, що з грудня 2007 року він працював на посаді завідувача поліклінічного відділення Медичного центру Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України. Наказом виконуючого обов`язки начальника адміністрації Миколаївської філії ДП «Адміністрації морських портів України» ОСОБА_2 від 26 січня 2017 року № 66 його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани, та позбавлено 100 відсотків премії за січень 2017 року за порушення пунктів 3.6 та 3.8 «Посадової інструкції завідувача поліклінічного відділення Медичного центру» ПІ 18-33/01-10 за результатами проведеної вибіркової інвентаризації в Медичному центрі Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України».
 
Посилаючись на те, що зазначений наказ прийнято неуповноваженою особою, з порушенням строку притягнення до дисциплінарної відповідальності та порядку накладення дисциплінарного стягнення, а також застосовано непередбачений законом вид покарання - позбавлення премії, просив визнати незаконним та скасувати його.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 27 липня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.
 
Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов`язки начальника Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» від 26 січня 2017 року № 66 «Про дисциплінарне стягнення».
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності виданий з порушенням вимог трудового законодавства з огляду на недоведеність вини позивача, а укладений з позивачем договір про повну матеріальну відповідальність суперечить закону.
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
 
Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 26 вересня 2017 року, апеляційну скаргу Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» задоволено, рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 27 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивач допустив порушення трудових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, а відтак відповідач мав передбачені трудовим законодавством підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді догани, яке накладено з дотриманням вимог статей 147-149 КЗпП України щодо порядку та строку застосування дисциплінарного стягнення, а тому суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для визнання незаконним наказу виконуючого обов`язки начальника адміністрації Миколаївської філії ДП «Адміністрації морських портів України» від 26 січня 2017 року № 66 та його скасування. Про порушення трудової дисципліни відповідачу стало відомо зі службової записки від 24 січня 2017 року, а рішення про застосування дисциплінарного стягнення було прийнято через два дні після виявлення, тобто в межах встановленого законодавством строку. Апеляційний суд відхилив доводи позивача, про те, що про демонтаж рентгенапарату відповідачу стало відомо 22 червня 2016 року, з посиланням на те, що вони не підтверджені належними доказами. Позбавлення позивача премії у зв`язку із притягненням до дисциплінарної відповідальності не є окремим видом дисциплінарної відповідальності, а є відповідно до діючого на підприємстві положенням про преміювання наслідком неналежного виконання працівником трудових обов`язків, а тому апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність доводів заявника щодо накладення на нього непередбаченого законом дисциплінарного стягнення у виді позбавлення премії 
 
Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи 
 
У жовтні 2017 року до касаційного суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій він, посилаючись на недотримання судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 26 вересня 
2017 року та залишити в силі рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 27 липня 2017 року.
 
Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що апеляційний суд не надав належної оцінки тому, що на момент прийняття оскаржуваного наказу виконуючий обов`язки начальника адміністрації ОСОБА_2 не мав повноважень щодо накладення дисциплінарного стягнення на працівників. Зазначав, що оскаржуваний наказ видано без дотримання порядку застосування дисциплінарного стягнення, зокрема відповідачем не було отримано від нього пояснень та пропущено строк притягнення до дисциплінарної відповідальності (шість місяців), оскільки рішення про демонтаж рентгенапарату було прийнято 22 червня 2016 року, про що було повідомлено  Миколаївську філію ДП «Адміністрація морських портів України». Відповідач не надав доказів на підтвердження факту порушення ним трудової дисципліни, зокрема відсутній акт комісії, складений за результатами проведеної вибіркової перевірки стану матеріальних активів, без якого, неможливо встановити місце проведення перевірки, наявність повноважень на проведення такої перевірки, ступінь тяжкості вчиненого проступку та розмір завданої шкоди. Крім того, відповідач не надав доказів на підтвердження того, що на момент проведення вибіркової інвентаризації він ніс матеріальну відповідальність за прилад «Рентген-40». Договір про повну матеріальну відповідальність, укладений між ним та відповідачем, не містить дати його укладання та взагалі не міг бути укладений, оскільки посада завідуючого поліклінічного відділенням відсутня в Переліку посад і робіт, що заміщуються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженому Постановою Державного комітету Ради міністрів СРСР з праці і соціальним питанням та Секретаріату Всесоюзної центральної ради професійних союзів від 28 грудня 1977 року №447/24. Вказував на те, що до укладення договору про повну матеріальну відповідальність інвентаризація майна не проводилася і не передавалось йому по акту прийому-передачі. Вважав безпідставним позбавлення його премії на підставі оскаржуваного наказу, оскільки такий вид дисциплінарного стягнення законом не передбачений та у медичному центрі відсутні статут або положення про дисципліну, які б передбачали такий вид дисциплінарного стягнення. 
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов. 
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції. 
 
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року 
№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України). 
 
16 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
 
Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Установлені судами фактичні обставини справи
 
Судами установлено, що наказом виконуючого обов`язки Миколаївської філії ДП «Адміністрації морських портів України» від 13 червня 2013 року № 5/о 
ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду завідувача поліклінічного відділення медичного центру за переведенням з Державного підприємства «Миколаївський морський торгівельний порт».
 
Наказом виконуючого обов`язки Миколаївської філії ДП «Адміністрації морських портів України»від 25 листопада 2016 року № 932 призначено проведення вибіркової інвентаризації основних засобів, матеріальних активів, матеріальних цінностей, за результатами проведення якої виявлено, що в окремих приміщеннях, які не придатні для зберігання медичного обладнання, знаходиться в розібраному стані демонтований рентгенапарат «Рентген-40» з пультом управління. Демонтаж рентгенапарату виконано в порушення пункту 12 додатку 2 наказу Миколаївської філії ДП «Адміністрації морських портів України» від 12 лютого 2014 року № 73 «Про створення комісії зі списання майна адміністрації Миколаївського морського порту», зокрема - без дозволу на списання майна Міністерства інфраструктури України. Керівництво ДП «Адміністрації морських портів України» про рішення демонтувати рентген апарат не повідомлялось, обстеження та оцінка технічного стану цього медичного обладнання не проводилася. 
 
Про зазначені порушення ДП «Адміністрації морських портів України» стало відомо зі службової записки від 24 січня 2017 року.
 
Наказом виконуючого обов`язки начальника адміністрації Миколаївської філії ДП «Адміністрації морських портів України» від 26 січня 2017 року № 66 за неналежне виконання службових обов`язків, передбачених пунктами 3.6. та 3.8. Посадової інструкції завідувача поліклінічного відділення Медичного Центру ПІ 18-33/01-10, ОСОБА_1 оголошено догану та позбавлено 100 відсотків премії за січень 2017 року.
 
Повноваження та обов`язки завідувача поліклінічного відділення Медичного центру визначені посадовою інструкцією завідувача поліклінічного відділення Медичного центру ПІ 18-33/01-10, відповідно до пунктів 3.6 та 3.8 якої завідуючий поліклінічного відділення ініціює своєчасне отримання та зберігання лікарських засобів, медичного оснащення, засобів догляду за хворими у поліклінічному відділенні, контролює раціональне використання медичної техніки та оснащення поліклінічного відділення.
 
Пунктом 5.6. колективного трудового договору ДП «Адміністрація морських портів України» на 2013-2018 роки, затвердженого конференцією трудового колективу від 23 липня 2013 року (протокол № 1/123), визначено, що з метою поліпшення кінцевих результатів праці, підвищення ефективності виробництва й якості робіт, росту продуктивності праці, економії усіх видів матеріальних ресурсів адміністрації по узгодженню з профкомом здійснює преміювання працівників на підставі Положення про преміювання.
 
Відповідно до пункту 1.2 Положення про преміювання, який є додатком № 8 до колективного договору, премія може зменшуватися або не виплачуватися цілком окремим працівникам відповідно до переліку, передбаченому додатком № 1 до цього Положення.
 
Пунктом 21 Переліку виробничих недоглядів, за які працівники ДП «Адміністрація морських портів України» позбавляються премії цілком або частково (стосується всіх категорій працівників), передбачено, що таким випадком є  невиконання або неналежне виконання обов`язків, передбачених посадовою інструкцією. 
 
Висновки Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування
 
Згідно із статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
 
Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
 
Згідно з частиною другою статті 140 КЗпП України щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з видів стягнення, зокрема, догана.
 
Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
 
За змістом положень статей 147-1, 149 КЗпП України, у справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на роботодавця.
 
Верховний Суд виходить з того, що підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.
 
Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Тобто наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника.
 
Повноваження та обов`язки завідувача поліклінічного відділення Медичного центру визначені Посадовою інструкцією завідувача поліклінічного відділення Медичного центру ПІ 18-33/01-10, відповідно до пунктів 3.6, 3.8 якої завідуючий поліклінічного відділення ініціює своєчасне отримання та зберігання лікарських засобів, медичного оснащення, засобів догляду за хворими у поліклінічному відділенні, контролює раціональне використання медичної техніки та оснащення поліклінічного відділення.
 
Ураховуючи зазначене, а також встановлені судами обставини здійснення демонтажу рентгенапарату «Рентген-40» з пультом управління з порушенням визначеного на підприємстві порядку списання майна, зокрема без дозволу Міністерства інфраструктури України та без повідомлення роботодавця, а також його зберігання в розібраному стані у приміщеннях, що не придатні для зберігання медичного обладнання, обгрунтованим є висновок апеляційного суду про порушення позивачем трудових обов`язків, передбачених його посадовою інструкцією, що є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
 
Посилання в касаційній скарзі на не урахування судом апеляційної інстанції того, що ОСОБА_1 не несе матеріальну відповідальність за рентгенапарат «Рентген-40» з огляду на те, що договір про повну матеріальну відповідальність з ним не міг бути укладений, оскільки посада завідуючого поліклінічного відділенням відсутня в Переліку посад і робіт, що заміщуються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженому Постановою Державного комітету Ради міністрів СРСР з праці і соціальним питанням та Секретаріату Всесоюзної центральної ради професійних союзів від 28 грудня 1977 року №447/24 є неспроможними, оскільки оскаржуваним наказом питання про притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності не вирішувалось. 
 
Про те, що на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 був відповідальною особою за зберігання рентгенапарату «Рентген-40» зазначав і сам позивач при наданні інформації на запит від 16 січня 2017 року 
№ 18-18/13-26, які містяться в матеріалах справи. 
 
Доводи касаційної скарги про відсутність у виконуючого обов`язки начальника адміністрації Миколаївської філії ДП «Адміністрації морських портів України» - ОСОБА_2 повноважень на прийняття, звільнення працівників та накладення дисциплінарного стягнення, є безпідставними з огляду на наступне. 
 
Згідно пунктів 5.2, 5.3, 5.7 Положення про Миколаївську філію ДП «Адміністрація морських портів України» (Адміністрацію Миколаївського морського порту»), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 18 квітня 
2014 р. № 184, начальник філії підпорядковується голові підприємства та діє на підставі цього Положення, яке затверджується Уповноваженим органом управління, довіреності на право вчинення дій, виданої головою підприємства, та розпорядчими документами підприємства. У довіреності визначається обсяг повноважень начальника філії при здійсненні від імені підприємства дій, в тому числі укладанні договорів. Начальник філії самостійно встановлює чисельність працівників та затверджує штатний розпис. Організаційна структура філії та штатний розпис в частині керівного складу затверджується начальником філії за погодженням з головою підприємства. Крім того, право призначати на посади та звільняти з посади працівників філії визначене в пункті 10 довіреності від 
12 грудня 2016 року № 7484, виданої виконуючим обов`язки голови ДП «Адміністрація морських портів України». 
 
З огляду на наведене, правильним є висновок апеляційного суду про те, що виконуючий обов`язки начальника адміністрації Миколаївської філії ДП «Адміністрації морських портів України» ОСОБА_2 мав повноваження щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.
 
Посилання у касаційній скарзі на не дотримання відповідачем порядку застосування дисциплінарного стягнення, зокрема не отримання від позивача письмових пояснень є безпідставними, оскільки такі пояснення були надані ОСОБА_1 на запит начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції Миколаївської філії ДП «Адміністрації морських портів України» від 
16 січня 2017 року №18-18/13-26.
 
Суд апеляційної інстанції обгрунтовано відхилив доводи позивача про пропуск відповідачем строку на застосування дисциплінарного стягнення, оскільки судом встановлено, що про порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни відповідачу стало відомо зі службової записки від 24 січня 2017 року, а рішення про застосовування дисциплінарного стягнення було прийнято відповідачем 
26 січня 2017 року, тобто в межах встановленого законодавством строку. Твердження заявника про те, що керівництво підприємства про демонтаж рентгенапарату було повідомлено 22 червня 2016 року, а тому саме з цієї дати необхідно обраховувати строк на застосування дисциплінарного стягнення є необгрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. 
 
Доводи касаційної скарги про безпідставність позбавлення позивача оскаржуваним наказом премії, оскільки такий вид дисциплінарного стягнення не передбачений законом та внутрішніми документами відповідача, є безпідставними з огляду на те, що заборона застосування до позивача заохочень не є заходом дисциплінарного стягнення відповідно до статті 147 КЗпП України, а є визначеним діючим на підприємстві положенням про преміювання наслідком неналежного виконання працівником трудових обов`язків.
 
Зважаючи на наведене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання незаконним оскаржуваного наказу та його скасування. 
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
За наслідками розгляду касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції правильно визначив характер правовідносин, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам. Оскаржуване судове рішення є законним та обгрунтованим. а тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги. 
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 26 вересня 2017 року залишити без змін. 
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                   О. В. Ступак
Судді:                                                                                              І. Ю. Гулейков 
                                                                                                        А. С. Олійник
Г. І. Усик
В. В. Яремко