Постанова 
Іменем України
 
20 червня 2019 року
м. Київ
 
справа № 643/470/15-ц
провадження № 61-22509св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Московський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року в складі колегії суддів: Кружиліної О. А., Кіся П. В., Хорошевського О. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
 
У січні 2015 року  ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - Московський ВДВС Харківського МУЮ) Трофімова Т. М. та державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - Дзержинський ВДВС Харківського МУЮ) Риженко Ю. Є.
 
Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій
 
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року, скаргу  ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку для подання скарги.
 
Ухвалу суду першої інстанції, з висновками якої погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що скарга на дії державних виконавців подана заявником з порушенням процесуального строку, встановленого законом для її подачі, а поважних причин пропуску строку заявником суду не вказано.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги, узагальнення її доводів та викладу позиції інших учасників справи
 
У березні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, а висновки не відповідають дійсним обставинам справи. 
 
Відзив іншими учасниками справи на касаційну скаргу не подано.
 
Рух справи
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2017 року відкрито касаційне провадження в цій справі.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Судами встановлено, що 28 грудня 2011 року державним виконавцем 
Риженко Ю. Є. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
 
Про наявність вказаної постанови  ОСОБА_1 дізналася 29 травня 2012 року.
 
Разом з тим, скаргу  ОСОБА_1 було подано 16 січні 2015 року. 
 
Відповідно до положень частини першої статті 383 ЦПК України (в редакції, чинній на момент звернення заявником до суду) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
За правилами частини першої статті 385 ЦПК України (в редакції, чинній на момент звернення заявником до суду) скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
 
Статтею 72 ЦПК України 2004 року встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.
 
Відповідно до частини першої статті 73 ЦПК України 2004 року суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.
 
Вирішуючи питання про прийняття вказаної скарги до розгляду, за відсутності поважних причин пропуску строку на звернення до суду з відповідною скаргою, суд першої інстанції навів відповідні мотиви та залишив скаргу без розгляду.
 
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, враховуючи положення статей 72, 385 ЦПК України 2004 року, правомірно залишив скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців без розгляду.
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                             Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат