ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року 
м. Київ

Справа №  904/5511/16 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Чумака Ю. Я. - головуючого, Краснова Є. В., Пількова К. М.
розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2019 (суддя Петренко І. В.) і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2019 (головуючий - Антонік С. Г., судді: Березкіна О. В., Дармін М. О.) у справі 
за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз"
про стягнення 133712830,25 грн.
Короткий зміст і підстави заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
1. 27.12.2018 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України", Компанія) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" (далі - ПАТ "Криворіжгаз", Товариство) про стягнення 133712830,25 грн. було відмовлено у повному обсязі. Заявник просив суд поновити строк на подання заяви про перегляд рішення від 20.09.2016 за нововиявленими обставинами, скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Компанії задовольнити у повному обсязі.
2. Заява обґрунтовується посиланням на складну правову кваліфікацію характеру правовідносин, які склалися між сторонами, а також тим, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 у справі №904/5511/16 перестало існувати після скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі №910/497/16 (за участю тих же сторін) і заявник звернувся до суду першої інстанції з подібним позовом до ПАТ "Криворіжгаз", однак зі зміненими вимогами (справа №904/6892/18), за результатами розгляду якої рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 провадження у частині позовних вимог припинено, а в іншій частині позовних вимог відмовлено. У подальшому в постанові від 16.08.2018 Дніпропетровський апеляційний господарський суд, на думку заявника, дійшов аналогічних з Компанією висновків про те, що позов у справі №904/6892/18 є новим, а не повторним і позовні вимоги було задоволено у повному обсязі. Однак, постановою Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №904/6892/17 роз`яснено, що належним способом захисту порушеного права заявника є застосування механізму статті 321 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а оскільки копія зазначеної постанови Верховного Суду отримана заявником 30.11.2018, то з цієї дати не сплив 30-денний строк подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
3. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2019, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2019, відмовлено у задоволенні клопотання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про поновлення строку на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 у справі №904/5511/16, вказану заяву і додані до неї документи повернуто заявнику без розгляду. 
4. Ухвала і постанова мотивовані посиланнями на статті 118, 119, 320, 321, 322 ГПК України та ті обставини, що заявником не надано належного обґрунтування і доказів поважності пропуску більш як на 2 роки встановленого законом процесуального строку для звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, який сплив 01.12.2016, оскільки позивачем не наведено жодної обставини, яка б об`єктивно заважала йому звернутися до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016 у справі №910/497/16. При цьому суд апеляційної інстанції додатково зазначив про те, що місцевий господарський суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, у рішенні від 20.09.2016 роз`яснив Компанії право на звернення до суду із заявою про перегляд цього рішення за нововиявленими обставинами у разі скасування постанови Київського апеляційного господарського суду в справі №910/497/16, а обрання способу захисту не є об`єктивною обставиною, отже не може розглядатися як поважна причина для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду та постановою апеляційної інстанції, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить зазначені судові рішення скасувати та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
6. В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на неправильне застосування та порушення судами попередніх інстанцій положень статей 119, 174, 234, 236, 269, 282 323 ГПК України, наголошуючи на тому, що: 1) жодна з норм господарського процесуального закону не містить вказівки про право суду повернути без розгляду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами через пропуск заявником процесуального строку на подання відповідної заяви; 2) в порушення норм процесуального закону мотивувальна частина оскаржуваної ухвали не містить посилань на закон (статтю 119 ГПК України), яким мав керуватися суд при вирішенні питання про відмову в поновленні процесуального строку 3) оскаржувана постанова не містить спростування доводів апеляційної скарги щодо недотримання місцевим господарським судом правових принципів Європейського суду з прав людини та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим не відбулося виправлення помилки у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 у справі №904/5511/16; 4) суд першої інстанції належним чином не дослідив обставин, які унеможливили своєчасне подання позивачем заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами і дійшов до помилкового висновку про їх неістотність, так як саме 21.11.2018 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" з постанови Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №904/5511/16 стало відомо про належний спосіб захисту порушеного права, а саме шляхом перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення у справі №904/5511/16.
Узагальнені доводи інших учасників справи
7. ПАТ "Криворіжгаз" у поданому відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених у оскаржуваних судових рішеннях.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
8. 04.01.2013 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Криворіжгаз" був укладений договір на купівлі-продаж природного газу №13-156-ВТВ, за умовами пункту 6.1 якого (в редакції додаткової угоди № 11 від 22.12.2014) оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень пункту 6.2 договору. Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці відповідно до договорів на розподіл природного газу, укладеними між продавцем та покупцем. У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки природного газу за цим договором продавець повністю розрахувався за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється покупцем на підставі акту приймання-передачі до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. У будь якому випадку, остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу.
9. У зв`язку з порушенням умов оплати за поставлений газ, 01.06.2016 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ПАТ "Криворіжгаз" про стягнення 110225584,11 грн. боргу за отриманий природний газ, 17586200,58 грн. пені, 4521167,38 грн. втрат від інфляції та 3% річних в сумі 1379878,18 грн.
10. Під час розгляду цього позову суд першої інстанції виходив з того, що постановою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/497/16 від 03.08.2016 було скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 та прийнято нове рішення, яким задоволено позов ПАТ "Криворіжгаз" до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про внесення змін до договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 №13-156-ВТВ шляхом викладення пункту 6.1 статті 6 "Порядок та умови проведення розрахунків" та статті 11 "Строк дії договору" в наступній редакції:
"Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п.6.2 договору. Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, відповідно до договорів на розподіл природного газу, укладеними між продавцем і покупцем. У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки природного газу за цим договором продавець повністю розрахувався за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється покупцем на підставі акту приймання-передачі до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки газу. У будь якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 20.01.2018 року. 
Дата остаточного розрахунку переглядається за ініціативою однієї із сторін у разі істотної зміни обставин, зокрема:
-                  зміни тарифу на транспортування природного газу;
-                  підвищення цін на природний газ;
- прийняття або неприйняття органами державної влади наказів, розпоряджень, постанов тощо, які прямо чи опосередковано стосуються взаємовідносин сторін.
Сторона, яка отримала пропозицію про заміну строків остаточних розрахунків за договором, зобов`язана у двадцятиденний строк розглянути її та надати відповідь на таку пропозицію.
У разі наявності розбіжностей з даними пропозиціями, сторона, яка не згодна з пропозиціями, передає питання врегулювання розбіжностей до суду у двадцятиденний строк.
Якщо сторона, яка одержала пропозицію, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності чи не надасть відповіді на пропозиції, то пропозиції другої сторони щодо зміни строків розрахунків вважаються прийнятими.";
Стаття 11 "Строк дії договору":
"Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до 20.01.2018 року."
11. У зв`язку зі зміною умов договору, які поширюють свою дію на період з дня виникнення правовідносин за договором, за відсутності доказів повного розрахунку позивача за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, господарський суд дійшов висновку, що обов`язок відповідача щодо остаточної оплати за газ поставлений протягом січня 2013 року -  грудня 2015 року, є таким, що не настав, тому рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 в задоволенні позовних вимог ПАТ "НАК "Нафтогаз України" відмовлено у повному обсязі.
12. При цьому, судом у вказаному рішенні звернуто увагу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на те, що в разі скасування постанови Київського апеляційного господарського суду у справі №910/497/16, яка стала підставою для ухвалення рішення у справі №904/5511/16, останнє може бути переглянуто з підстав передбачених пунктом 4 частини 2  статті 112 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017.
13. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі №910/497/16, яка стала підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у справі №904/5511/16, скасовано постановою Вищого господарського суду від 02.11.2016, якою залишено в силі рішення Господарського суду м. Києва від 16.03.2016 про відмову в позові ПАТ "Криворіжгаз".
Позиція Верховного Суду 
14. Здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, дослідивши наведені у ній доводи, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
15. Відповідно до частини 1 статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
16. До нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є одночасна відповідність таким трьом умовам: по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже було оцінено господарським судом у процесі розгляду справи. Не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. 
17. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Праведная проти Росії" від 18.11.2004).
18. Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 320 ГПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
19. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 321 ГПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 3 частини 2 статті 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом 30-ти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
20. З огляду на те, що у розумінні пункту 3 частини 2 статті 320 ГПК України підставою для перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 у справі №904/5511/16 за нововиявленими обставинами є факт скасування постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016 у справі №910/497/16 постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі №910/497/16, яку було покладено в основу висновку Господарського суду Дніпропетровської області щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог у справі №904/5511/16, і в силу частини 3 статті 111^11 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017, постанова касаційної інстанції набрала законної сили з 02.11.2016, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що перебіг 30-денного процесуального строку на звернення із заявою про перегляд рішення від 20.09.2016 за нововиявленими обставинами закінчився 02.12.2016, відтак позивач звернувся із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами 27.12.2018, тобто більш як через 2 роки після закінчення встановленого законом строку, подавши клопотання про поновлення пропущеного строку.
21. Пунктом 6 частини 3 статті 322 ГПК України передбачено, що у разі пропуску строку на подання заяви до цієї заяви додається клопотання про його поновлення.
22. Статтею 118 ГПК України встановлено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
23. Згідно з частинами 1, 6, 7 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
24. Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що поважними      причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з заявою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені належними, достовірними та достатніми доказами.
25. Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про недоведеність Компанією існування обставин, які об`єктивно заважали йому звернутися до суду з заявою про перегляд рішення суд за нововиявленими обставинами протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016 у справі №910/497/16 (за участю тих же сторін). Тим більше, що у судовому засіданні касаційної інстанції по справі №910/497/16 приймав участь представник ПАТ "НАК "Нафтогаз України" Громніцький Ю. П.
26. При цьому, відхиляючи посилання скаржника в обґрунтування поважності причин тривалого пропуску (понад 2 роки) процесуального строку на складну правову кваліфікацію характеру правовідносин, які склалися між сторонами, а також на звернення заявника до суду першої інстанції з подібним позовом до ПАТ "Криворіжгаз", однак зі зміненими вимогами (справа №904/6892/18), місцевий господарський суд правомірно виходив з того, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень провадження у справі №904/6892/17 порушено 26.06.2017, тобто заявник більш ніж через півроку після прийняття постанови Вищим господарським судом України у справі №910/497/16 вчинив дії, спрямовані на захист прав ПАТ "НАК "Нафтогаз України".
27. Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що постанова Верховного Суду від 21.11.2018 по справі №904/6892/17 не містить роз`яснень щодо способу захисту прав Компанії із застосуванням правового механізму, визначеного статтею 320 ГПК України, чим спростовується твердження скаржника про те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив обставин, які унеможливили своєчасне подання позивачем заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами і дійшов до помилкового висновку про їх неістотність, так як саме 21.11.2018 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" з постанови Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №904/5511/16 стало відомо про належний спосіб захисту порушеного права, а саме шляхом перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення у справі №904/5511/16.
28. Верховний Суд також погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що обрання способу захисту порушеного права є суб`єктивним правом кожної особи, на яку покладається тягар відповідальності за неправильно обраний спосіб захисту і за всі наслідки пов`язані з цим. Тим більше, що приймаючи рішення від 20.09.2016, суд першої інстанції чітко роз`яснив позивачу право на звернення до суду із заявою про перегляд цього рішення за нововиявленими обставинами у разі скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі №910/497/16.
29. Крім того, у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 по справі №904/6892/17 зазначено, що, звертаючись вдруге у 2017 році з позовними вимогами про стягнення заборгованості за договором №13-156-ВТВ від 04.01.2013, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" посилалось на ті ж підстави позову - невиконання ПАТ "Криворіжгаз" своїх зобов`язань з оплати отриманого у 2015 році природного газу за цим договором, але вказав на скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі №910/497/16 постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016, тобто на обставину, яка відпала внаслідок такого скасування.
30. Відтак, суд апеляційної інстанції вірно зауважив, що само по собі неправильне обрання учасником справи способу судового захисту не є об`єктивною обставиною, отже, не може розглядатися як поважна причина для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом.
31. Суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації") щодо реалізації права на справедливий суд (пункт 1 статті 6 Конвенції): "Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру".
32. Здійснюючи правосуддя, суд наділений повноваженнями, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, надати оцінку наведеним учасником справи обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, оцінити чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності, врахувати баланс суспільного та приватного інтересу і виходячи з принципу пропорційності, дійти висновку про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження.
33. У справі "Пелевін проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (рішення у справі "Делкурт проти Бельгії", від 17.01.1970, пункт 25). Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Ашінгдан проти Сполученого Королівства", від 28.05.1985, пункт 57, Серія А, №93, та рішення ЄСПЛ від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України") (аналогічну правову позицію щодо неповажності причин пропуску процесуального строку в разі тривалого зволікання заявника з правом на звернення до суду викладено у постановах Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №904/6063/17, від 06.09.2018 у справі №44/285-б, від 21.02.2019 у справі №911/3888/15).
34. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає безпідставними аргументи скаржника про те, що оскаржувана постанова не містить спростування доводів апеляційної скарги щодо недотримання місцевим господарським судом правових принципів Європейського суду з прав людини та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим не відбулося виправлення помилки у рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 у справі №904/5511/16.
35. Касаційна інстанція також не приймає до уваги суперечливе твердження позивача про те, що жодна з норм господарського процесуального закону не містить вказівки про право суду повернути без розгляду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами через пропуск заявником процесуального строку на подання відповідної заяви, оскільки у подальшому в поданій касаційній скарзі Компанія цілком обґрунтовано посилається на те, що у зв`язку з відсутністю у Главі 3 Розділу ІV ГПК України спеціальної норми, яка б врегульовувала вирішення судом питань у разі подання учасником справи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з пропуском строку без поважних на те причин, суд має застосовувати статтю 119 цього Кодексу.
36. Водночас колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що в порушення норм процесуального закону мотивувальна частина оскаржуваної ухвали нібито не містить посилань на закон (статтю 119 ГПК України), яким мав керуватися суд при вирішенні питання про відмову в поновленні процесуального строку, оскільки зазначені доводи не відповідають дійсному змісту ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2019.
37. Підсумовуючи вищенаведене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що викладені у клопотанні обставини, які скаржник помилково вважає поважними причинами пропуску встановленого процесуального строку, мають суто суб`єктивний характер і переконливо свідчать про те, що своєчасне подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залежало виключно від волевиявлення позивача, що в свою чергу, вказує на правильність висновку судів першої та апеляційної інстанцій щодо відмови в поновленні 30-денного процесуального строку на подання відповідної заяви.
38. Касаційна інстанція зазначає, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України", не наводячи в касаційній скарзі жодних обґрунтованих аргументів на спростування правильних висновків судів першої та апеляційної інстанцій, намагається скасувати законну ухвалу суду першої інстанції лише з формальних міркувань і фактично вимагає перегляду судового рішення у повному обсязі по суті.
39. Разом з тим з наведених вище мотивів Верховний Суд погоджується з доводами Товариства, викладеними у відзиві на касаційну скаргу.
40. Отже, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність передбачених процесуальним законом поважних причин і підстав для поновлення пропущеного позивачем строку для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016, які (підстави) виправдовували б втручання у принцип правової визначеності, тому правові підстави для скасування чи зміни оскаржуваних ухвали і постанови відсутні.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
41. Відповідно до частини 3 статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
42. Згідно з частиною 1 статті 300 ГПК України переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
43. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
44. Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені позивачем у касаційній скарзі, не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновку судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для поновлення пропущеного позивачем строку для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016, у зв`язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних ухвали і постанови немає.
Щодо судових витрат
45. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2019 і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2019 у справі  №904/5511/16 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                           Ю. Я. Чумак

Судді                                                                                                    Є. В. Краснов

                                                                                                                  К. М. Пільков