ПОСТАНОВА
Іменем України
04 липня 2019 року 
Київ
справа №855/225/19
адміністративне провадження №А/9901/176/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Жука А.В.,
суддів:                                                            Мартинюк Н. М., 
                                                                      Мельник-Томенко Ж.М.,
за участі:
секретаря судового засідання Івашків Р.
позивача ОСОБА_1 
представника відповідача Дондика О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центральної виборчої комісії
на рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2019 року  (головуючий суддя - Степанюк А.Г., судді: Губська Л.В., Епель О.В.) 
у справі № 855/225/19 
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до Центральної виборчої комісії 
про визнання протиправною і скасування постанови в частині та зобов`язання вчинити дії,-
в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Центральної виборчої комісії, в якому просив: 
- визнати протиправною та скасувати постанову ЦВК від 25.06.2019 №1317 «Про відмову в реєстрацію кандидатів у народні депутати України ОСОБА_1., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , висунутих у порядку самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року» в частині відмови в реєстрації ОСОБА_1 ; 
- зобов`язати ЦВК повторно розглянути подані ОСОБА_1 документи для реєстрації кандидатом в народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі №211 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року та прийняти рішення, передбачене Законом України «Про вибори народних депутатів України»; 
- визнати незаконним та скасувати абзац 4 пункту 1 Роз`яснення щодо застосування деяких положень Закону України «Про вибори народних депутатів України» під час реєстрації кандидатів у народні депутати України, затверджене постановою ЦВК від 29.05.2019 №909, зі змінами.
2. Короткий зміст рішень суду першої інстанції
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2019 залишено без розгляду позовні вимоги про визнання незаконним та скасування абзацу 4 пункту 1 Роз`яснення щодо застосування деяких положень Закону України «Про вибори народних депутатів України» під час реєстрації кандидатів у народні депутати України, затверджену постановою ЦВК від 29.05.2019 №909, зі змінами.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2019 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову Центральної виборчої комісії від 24.06.2019 №1317 «Про відмову в реєстрації кандидатів у народні депутати України ОСОБА_1., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , висунутих у порядку самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року» у частині відмови у реєстрації кандидата у народні депутати України ОСОБА_1 , висунутого у порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №211 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.
Зобов`язано Центральну виборчу комісію зареєструвати ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України, висунутого у порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №211 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що єдиною підставою для відмови позивачу у реєстрації кандидатом у народні депутати України став висновок ЦВК про відсутність заяви про самовисування, факт наявності якої підтверджується складеною відповідачем довідкою про прийняття документів, а невірне зазначення дати заяви є неточністю та не може бути підставою для відмови у реєстрації кандидатом у народні депутати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про вибори народних депутатів України"  від 17 листопада 2011 №4061-VI.
Судом першої інстанції на підставі ч. 5 ст. 242 КАС України враховано висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 28.06.2019 у справі №855/158/19; у постанові Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №855/150/19; у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №855/154/19.
Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог з метою всебічного та належного способу захисту прав позивача та зобов`язав відповідача зареєструвати позивача кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі №211 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.
3. Короткий зміст вимог  апеляційної скарги та відзиву (заперечень)
Не погоджуючись з рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2019 року ЦВК звернулася до Верховного Суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що приймаючи постанову від 25.06.2019 №1317 «Про відмову в реєстрацію кандидатів у народні депутати України ОСОБА_1., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , висунутих у порядку самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року» комісія діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, тому оскаржувана постанова є законною, а підстави для її скасування відсутні. Також, на думку апелянта, суд першої інстанції при ухваленні рішення втрутився в дискреційні повноваження Центральної виборчої комісії. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з тих підстав, що судом першої інстанції в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи і вірно застосовано норми матеріального та процесуального права.
ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
20 червня 2019 року, на виконання вимог Закону України "Про вибори народних депутатів України", ОСОБА_1 звернувся до Центральної виборчої комісії із заявою про самовисування кандидатом у народні депутати України та просив зареєструвати його кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі №211.
До заяви позивачем були додані такі документи: заява про самовисування  від 19 червня 2019 року; автобіографія кандидата в депутати; декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, кандидата у депутати відповідно до статті 57 цього Закону; заява про наявність (відсутність) заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини; документ про внесення грошової застави; 4 фотографії кандидата; ксерокопії першої та другої сторінок паспорта громадянина України.
За результатами розгляду вказаних документів Центральною виборчою комісією   25 червня 2019 року, прийнято постанову №1317 «Про відмову в реєстрацію кандидатів у народні депутати України ОСОБА_1., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , висунутих у порядку самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року», якою відмовлено, зокрема, ОСОБА_1 у реєстрації кандидатом у народні депутати України.
Вказана постанова обґрунтована тим, що ОСОБА_1 в порушення вимог  п. 1 ч. 2 ст. 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» не подано заяву про самовисування, оскільки заява ОСОБА_1 про самовисування датована іншим днем 19.06.2019, ніж день її подання до ЦВК, а саме 20.06.2019, що суперечить вимогам абзацу 4 пункту 1 Роз`яснення щодо застосування деяких положень Закону України «Про вибори народних депутатів України» під час реєстрації кандидатів у народні депутати України, затверджену постановою ЦВК від 29.05.2019 №909, зі змінами.
Вважаючи вищезазначену постанову ЦВК протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернулася з даним позовом до суду.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ
4. Конституція України
Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до    статті 38 Конституції України  громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Згідно зі  ст. 77 Конституції України, порядок проведення виборів народних депутатів України встановлюється законом.
5. Закон України "Про вибори народних депутатів України" від 17 листопада 2011 №4061-VI   
Частиною першою статті 9 Закону України "Про вибори народних депутатів України" від 17 листопада 2011 року №4061-VI (далі - Закон №4061-VI) передбачено, що депутатом може бути обраний громадянин України, який на день виборів досяг двадцяти одного року, має право голосу і проживає в Україні протягом останніх п`яти років.
Згідно з частиною другою статті 55 Закону №4061-VI Центральна виборча комісія реєструє кандидата у депутати, який балотується в одномандатному окрузі в порядку самовисування, за умови пред`явлення ним особисто одного із документів, передбачених пунктами 1 або 2 частини третьої статті 2 цього Закону, та отримання нею, зокрема, заяви про самовисування, датованої днем подання документів для реєстрації його кандидатом у депутати до Центральної виборчої комісії, із зобов`язанням у разі обрання депутатом припинити діяльність чи скласти представницький мандат, які відповідно до Конституції України та законів України несумісні з мандатом народного депутата України, та згоду на оприлюднення біографічних відомостей у зв`язку з участю у виборах, а також із зобов`язанням у разі обрання депутатом протягом місяця після офіційного оприлюднення результатів виборів передати в управління іншій особі належні йому підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом (або зазначенням, що таких немає).
Відповідно до пункту 2 частини першої  статті 60 Закону №4061-VI Центральна виборча комісія відмовляє в реєстрації кандидата (кандидатів) у депутати в разі, зокрема, відсутності документів, зазначених у  частині першій статті 54  чи  частинах першій або  другій  статті 55  цього Закону
Відповідно до частини другої  статті 60 Закону №4061-VI  рішення про відмову  в реєстрації кандидата (кандидатів) у депутати повинно містити вичерпні підстави відмови. Копія цього рішення не пізніше наступного дня після його прийняття видається (направляється) представнику партії або кандидату в депутати, який балотується в одномандатному окрузі.
Частиною третьою статті 60 Закону №4061-VI  передбачено, що помилки і неточності, виявлені в поданих кандидатами на реєстрацію документах, підлягають виправленню і не є підставою для відмови в реєстрації кандидата в депутати.
Пунктом дев`ятим частини 2 статті 30 Закону № 4061-VI передбачено, що крім повноважень, визначених Законом України від 30 червня 2004 року №1932- IV "Про Центральну виборчу комісію" (далі Закон №1932- IV), Центральна виборча комісія, зокрема, реєструє кандидатів у депутати.
6. Кодекс адміністративного судочинства України
Згідно з приписами частини 1 статті 278 Кодексу адміністративного судочинства України суд, установивши порушення законодавства про вибори чи референдум, визначає у рішенні спосіб захисту порушених прав та інтересів, а також порядок усунення усіх наслідків цих порушень відповідно до закону або приймає інше визначене законом рішення.
Пунктами 4 та 10 частини другої та частини четвертої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 
- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 
- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
У спірній постанові Центральна виборча комісія вказує про те, що ОСОБА_1 в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України» не подано заяву про самовисування, що є підставою для відмови у реєстрації кандидатом у народні депутати України.
Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на наступне.
Як слідує з матеріалів справи, позивачем 20 червня 2019 року до ЦВК разом із заявою про самовисування кандидатом у народні депутати України було подано пакет документів згідно вимог ч. 2 ст. 55 Закону №4061-VI.
Вищевказана заява про самовисування датована 19 червня 2019 року.
Суд першої інстанції, з яким погоджується Верховний Суд, приймаючи рішення про задоволення позову виходив з того, що невірне зазначення дати заяви є неточністю та не може бути підставою для відмови у реєстрації кандидатом у народні депутати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про вибори народних депутатів України".  
Колегія суддів зазначає, що під неподанням документів для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 60 Закону №4061-VI, якою визначені підстави для відмови в реєстрації кандидата в депутати, слід розуміти виключно фізичну відсутність будь-якого з документів, передбаченого у частині другій статті 55 цього ж Закону.
Водночас матеріали справи містять довідку із зазначенням переліку прийнятих документів, яка складена ЦВК 20 червня 2019 року та містить відомості про подачу позивачем заяви про самовисування кандидатом у народні депутати України.
Таким чином, підставою для відмови в реєстрації позивача кандидатом у депутати міг бути саме факт неподання заяви про самовисування, а не її оформлення з недоліками, об`єктивних перешкод для усунення яких у спірних правовідносинах не існувало.
Отже, обставини цієї справи дають підстави дійти до висновку про те, що застосований ЦВК підхід до оцінки відомостей, зазначених в заяві про самовисування, був суто формальним.
Крім того, у ч. 5 статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи потребу в забезпеченні єдиного застосування закону в подібних правовідносинах, щодо застосування норми права у спірних правовідносинах  в постанові Верховного Суду у справі №855/158/19 від 28 червня 2019 року, яка в даній категорії спорів є остаточною, суд дійшов висновку, що встановлення  ЦВК факту подачі заяви про самовисування, яка датована попереднім днем не є підставою для визнання такої заяви документом, який не подано в розумінні пункту 2 частини 1 статті 60  Закону  4061- VI, як підстави для відмови у реєстрації кандидата в народні депутати. Оскільки заява про самовисування як документ існує і це підтверджено довідкою про прийняття ЦВК документів, такі неточності можливо виправити відповідно до норм частини 3 статті 60  Закону  4061- VI.
На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає вимогам частини другої  статті 19 Конституції України, так як неточності, виявлені в поданих кандидатами на реєстрацію документах, підлягають виправленню і не є підставою для формальної відмови в реєстрації кандидата в депутати.
Крім того, Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу, що виходячи з системного аналізу положень Закону України «Про вибори народних депутатів України», зокрема, частини другої статті 55, слідує, що неспівпадіння дати подачі документів для реєстрації кандидатом у депутати з датою підписання заяви про самовисування, мало б суттєве та критичне значення для дискваліфікації такого кандидата, якщо б одна з подій (подача документів або підписання заяви) мала місце поза межами строків, визначених Законом №4061-VI для подачі документів для реєстрації кандидатом у депутати.
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що як пояснив позивач в судовому засіданні він мав намір подати документи саме 19.06.2019, проте враховуючи великі черги та періодичне призупинення прийому документів в ЦВК через повідомлення про можливе замінування приміщення ЦВК протягом 19.06.2019 та першої половини дня 20.06.2019, йому вдалося подати документи лише в другій половині дня 20.06.2019. Дана обставина також не заперечується представником відповідача.
За наведених встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що зазначення позивачем в заяві про самовисування дати 19.06.2019, яка не відповідає даті фактичної подачі документів до ЦВК - 20.06.2019, не мало на меті повідомити недостовірну інформацію, яка може ввести виборців в оману та вплинути на їхній вибір. А тому, позбавлення позивача права балотуватися з цієї підстави є непропорційним поставленій законом меті щодо обмеження пасивного виборчого права.
Наведене узгоджується з правовими позиціями Європейського Суду з прав людини у справі "Краснов і Скуратов проти Російської Федерації" (скарга №    17864/04 та 21396/04), постанова Суду від 19 липня 2007 року.
За такого правового регулювання та обставин справи доводи відповідача про недотримання позивачем вимог Закону №4061-VI під час подання документів для реєстрації кандидатом у народні депутати України не знайшли свого підтвердження, а тому колегія суддів Верховного Суду констатує відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що ЦВК, досліджуючи подані позивачем документи, дійшла протиправного висновку про відмову позивачу в реєстрації кандидатом у народні депутати України.
Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача зареєструвати ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України у зв`язку з втручанням у дискреційні повноваження Комісії колегія суддів зазначає, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
За правилами ч. 2 ст. 60 Закону  4061- VI рішення ЦВК про відмову в реєстрації кандидата (кандидатів) у депутати повинно містити вичерпні підстави відмови. Оскільки, як вбачається з оскаржуваного рішення відповідача від 25 червня 2019 року №1371, єдиною підставою для відмови позивачу у реєстрації кандидатом у народні депутати України став висновок ЦВК про відсутність заяви про самовисування, а судом першої інстанції встановлено протиправність такої підстави для відмови позивачу у реєстрації, колегія суддів зазначає, що інших підстав для відмови у реєстрації кандидата у народні депутати немає з огляду на обов`язок відповідача за ч. 2 ст. 60 Закону 4061-VI надати вичерпні підстави відмови у разі прийняття такого рішення.
Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції встановлено, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним, а позивачем для прийняття рішення ЦВК про реєстрацію кандидата у народні депутати України, висунутого у порядку самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права ЦВК діяти на власний розсуд, а тому колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо неправомірного втручання суду першої інстанцій у цій справі у дискреційні повноваження ЦВК.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що ефективним способом захисту при встановлених у цій справі обставинах, є саме зобов`язання ЦВК зареєструвати позивача кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 211 відповідно до його заяви від 20.06.2019.
Враховуючи наведене, колегія суддів зазнає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, такі висновки відповідають обставинам справи, судом правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норми процесуального права, в зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2019 - без змін. 
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правильне вирішення спору, рішення суду першої інстанції слід залишити в силі.
Частиною дев`ятою статті 273 КАС України передбачено, що у разі несплати судового збору на момент вирішення справи суд одночасно вирішує питання про стягнення судового збору відповідно до правил розподілу судових витрат, установлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що при поданні апеляційної скарги відповідачем не було сплачено судовий збір, відповідно до статей 139, 273 КАС України з Центральної виборчої комісії в державний бюджет слід стягнути судовий збір в сумі 1152,60 гривень.
Керуючись статтями 272, 273, 278, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд -
п о с т а н о в и в :
1. Апеляційну скаргу Центральної виборчої комісії залишити без задоволення.
2. Рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2019 року - без змін.
3. Стягнути з Центральної виборчої комісії (01133, м. Київ, вул. пл. Лесі Українки,1; код ЄДРПОУ 21661450) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державної судової адміністрації України  (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код ЄДРПОУ 37993783; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві; код банку отримувача 820019; рахунок отримувача 31215256700001; код класифікації доходів бюджету 22030106 "Судовий збір" (Державна судова адміністрація України) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1152,60 (одну тисячу сто п`ятдесят дві гривні 60 копійок).
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                                      А.В. Жук
судді                                                                                                               Н.М. Мартинюк
                                                                                                                                 Ж.М. Мельник-Томенко