Постанова 
Іменем  України        
 
22 травня 2019 року
м. Київ
 
справа № 264/3926/17
провадження № 61-574св17
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,
 
учасники справи:
заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «Солюшен Фінанс»,
представники заявника:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Солюшен Фінанс» на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 листопада 2017 року в складі колегії суддів: Принцевської В. П., Лопатіної М. Ю., Мальцевої Є. Є.,
 
В С Т А Н О В И В:
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Солюшен Фінанс» (далі - ТОВ «Солюшен Фінанс») звернулося до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Міжрегіонального арбітражного суду (Російська Федерація) від 02 липня 2014 року в справі 
№ 30/2014 за позовом відкритого акціонерного товариства «Торговий дім Армавірського заводу важкого машинобудування» (далі - ВАТ «ТД АЗВМ») до публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (далі - 
ПАТ «Азовзагальмаш») про стягнення заборгованості.
 
Клопотання мотивоване тим, що рішенням Міжрегіонального арбітражного суду (Російська Федерація) від 02 липня 2014 року в справі № 30/2014 було стягнуто з ПАТ «Азовзагальмаш» на користь ВАТ «ТД АЗВМ» заборгованість за договором від 20 квітня 2011 року № ПР-06395 у розмірі 60 196 975,16 російських рублів та компенсацію за сплачений арбітражний збір у розмірі 220 841,51 російських рублів. Рішенням арбітражного суду Краснодарського краю від 11 лютого 
2016 року відносно ВАТ «ТД АЗВМ» було відкрито процедуру конкурсного провадження згідно федерального закону «Про неспроможність (банкрутство)». 03 травня 2017 року між ВАТ «ТД АЗВМ» та ТОВ «Солюшен Фінанс» було укладено договір купівлі-продажу (цесії), відповідно до умов якого перший відступив останньому право вимоги до приватного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (далі - ПрАТ «Азовзагальмаш») у загальному розмірі 
311 372 019,62 російських рублів, у тому числі за рішенням Міжрегіонального арбітражного суду (Російська Федерація) від 02 липня 2014 року в справі 
№ 30/2014. На адресу боржника було відправлено повідомлення про відступлення права вимоги, проте заборгованість не сплачено. Разом з тим, заявник посилався на те, що вже звертався з указаним клопотанням до суду, проте воно було залишено без розгляду та повернуто для усунення недоліків, у зв`язку з чим вважав, що строк пропущено з поважних причин.
 
З урахуванням викладеного, ТОВ «Солюшен Фінанс» просило суд поновити строк для пред`явлення рішення Міжрегіонального арбітражного суду (Російська Федерація) від 02 липня 2014 року в справі № 30/2014, а також надати дозвіл на примусове виконання на території України указаного рішення; замінити сторону стягувача з ВАТ «ТД АЗВМ» на ТОВ «Солюшен Фінанс»; видати та направити у відповідний орган виконавчий лист.
 
Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій
 
Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 02 жовтня 2017 року поновлено ТОВ «Солюшен Фінанс» строк для пред`явлення рішення Міжрегіонального арбітражного суду (Російська Федерація) від 02 липня 
2014 року № 30/2014 до примусового виконання на території України.
Клопотання ТОВ «Солюшен Фінанс» про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення арбітражного суду, прийнятого на території іноземної держави та заміни сторони стягувача, задоволено.
 
Надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення Міжрегіонального арбітражного суду (Російська Федерація) від 02 липня 
2014 року № 30/2014 про стягнення з ПрАТ «Азовзагальмаш» на користь 
ВАТ «ТД АЗВМ» заборгованість за договором від 20 квітня 2011 року 
№ ПР-06395 у розмірі 60 196 975,16 російських рублів та компенсацію за сплачений арбітражний збір у розмірі 220 841,51 російських рублів.
 
Замінено стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Міжрегіонального арбітражного суду (Російська Федерація) від 02 липня 
2014 року № 30/2014 з ВАТ «ТД АЗВМ» на ТОВ «Солюшен Фінанс».
 
Видано виконавчий лист про стягнення з ПрАТ «Азовзагальмаш», юридична адреса: Україна, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників, 1, код за ЄДРПОУ 13504334, на користь ТОВ «Солюшен Фінанс» (Російська Федерація, 141730, Московська область, м. Лобня, вул. Окружна, буд. 13, прим. 0170, ІПН: НОМЕР_1 , КПП 504701001, ОГРН 1165047054710, р/р НОМЕР_2 в альфа-Банк, к/с 30101810200000000593, БИК 044525593) заборгованість за договором від 20 квітня 2011 року № ПР-06395 у розмірі 60 196 975,16 російських рублів, що еквівалентно 27 577 438,26 грн та компенсацію за сплачений арбітражний збір у розмірі 220 841,51 російських рублів (101 171,91 грн).
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Не погоджуючись із указаним рішенням суду, ПрАТ «Азовзагальмаш» подало апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області.
 
Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 29 листопада 2017 року апеляційну скаргу ПрАТ «Азовзагальмаш» задоволено, ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 жовтня 2017 року скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення арбітражного суду, прийнятого на території іноземної держави та заміни сторони стягувача.
 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, апеляційний суд, виходив з того, що відсутні підстави для задоволення клопотання про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення арбітражного суду, прийнятого на території іноземної держави та заміни сторони стягувача, оскільки таке клопотання подано з пропуском строку, встановленого статтею 391 ЦПК України 2004 року, а причини вказані заявником для його поновлення не є поважними.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У грудні 2017 року ТОВ «Солюшен Фінанс» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 листопада 2017 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2019 року вказану цивільну справу призначено до судового розгляду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що наведені ТОВ «Солюшен Фінанс» причини пропуску строку подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення арбітражного суду, прийнятого на території іноземної держави та заміни сторони стягувача необґрунтовано визнано апеляційним судом неповажними, неправильно застосовано норми процесуального права.
 
Відзив інших учасників справи на касаційну скаргу не подано
 
Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Статтею 391 ЦПК України 2004 року встановлено, що рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.
 
Пропустивши строк для пред`явлення клопотання про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення арбітражного суду, прийнятого на території іноземної держави та заміни сторони стягувача й звернувшись до суду першої інстанції з клопотання про поновлення цього строку, ТОВ «Солюшен Фінанс» посилалось на те, що вказаний строк пропущено з поважних причин, оскільки ТОВ «Солюшен Фінанс» у строк, встановлений статтею 391 ЦПК України 2004 року, вже зверталося раніше до суду з таким клопотанням.
Проте ухвалою суду від 13 липня 2017 року клопотання було залишено без розгляду та повернуто заявнику з підстав того, що заявник у порушення вимог статті 394 ЦПК України 2004 року не додав до клопотання оригінал арбітражної угоди або її належним чином засвідчену копію, офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили та документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, а також надані копії документів, у тому числі рішення Арбітражного суду та протокол зборів кредиторів ВАТ «ТД АЗВМ» не посвідчені належним чином. Вказану ухвалу заявником було отримано 05 серпня 2017 року та після усунення вказаних недоліків 07 серпня 2017 року вдруге направив клопотання до суду.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 396 ЦПК України передбачено, що, якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено, якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Законом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні. 
 
Статтею 9 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року № 2889-ХІІ передбачено, що у виконанні рішення може бути відмовлено на прохання сторони, проти якої воно направлене, тільки якщо ця сторона надасть конкретному суду за місцем, де виклопочується виконання рішення, докази того, що закінчився трирічний термін давності подання рішення щодо примусового виконання. 
 
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
 
Таким чином, апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, дослідивши обставини справи, перевіривши докази, дійшов правильного висновку, що ТОВ «Солюшен Фінанс» звернувся до суду з указаним клопотанням 07 серпня 2017 року, тобто за межами строку, встановленого статтею 391 ЦПК України 2004 року. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Солюшен Фінанс» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 листопада 2017 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                    М. Є. Червинська
Судді:                                                                             Н. О. Антоненко
                                                                                      В. М. Коротун
                                                                                      В. І. Крат
В. П. Курило