Постанова 
Іменем  України
 
12 червня 2019 року                      
м. Київ
 
справа № 753/15684/15-ц
 
провадження № 61-7588св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), 
Курило В. П.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Мегаполісстрой»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2016 рокув складі судді Лужецької О. Р. та рішення Апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 
2016 року в складі колегії суддів: Прокопчук Н. О., Саліхова В. В., Семенюк Т. А.,
 
В С Т А Н О В И В:
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ» (далі -
ПАТ «Піреус Банк МКБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Мегаполісстрой» (далі - 
ТОВ «Мегаполісстрой»), про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Позовна заява мотивована тим, що 11 вересня 2006 року між ПАТ «Піреус Банк МКБ» та ТОВ «Мегаполісстрой» укладено кредитний договір № К/06-29/КД з наступними змінами та доповненнями, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику невідновлювальну відкличну кредитну лінію з максимальним лімітом 149 700 000,00 грн та 2 700 000,00 доларів США, зі строком виконання до 01 серпня 
2013 року. 
На забезпечення виконання указаного зобов`язання між банком та                                 ОСОБА_1 укладено договір поруки від 23 жовтня 2012 року 
№ П/06-29/6/КД, відповідно до умов якого, згідно з пунктами 2.1 поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань за кредитним договором. 
Внаслідок неналежного виконання ТОВ «Мегаполісстрой» своїх кредитних зобов`язань, станом на 07 серпня 2015 року, за кредитним договором від 11 вересня 2006 року № К/06-29/КД утворилась заборгованість у розмірі 19 664 974,30 грн та 1 761 281,77 доларів США, яка складалася із заборгованості за кредитом у розмірі 10 500 000,00 грн та 1 198 439,94 доларів США, заборгованості за відсотками - 8 875 011,16 грн та 544 499,91 доларів США, пені за простроченими відсотками - 289 963,14 грн та 18 341,92 доларів США.
 
З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог, ПАТ «Піреус Банк МКБ» просило суд стягнути на користь банку з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 11 вересня 2006 року № К/06-29/КД у розмірі 19 664 974,30 грн та 1 761 281,77 доларів США.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» заборгованість за кредитним договором від 11 вересня 2006 року № К/06-29КД у розмірі 19 664 974,30 грн та 1 761 281,77 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 10 500 000,00 грн та 1 198 439,94 доларів США, заборгованості за відсотками - 8 875 011,16 грн та 544 499,91 доларів США, пені - 289 963,14 грн та 18 341,92 доларів США.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що у зв`язку із порушенням боржником кредитного зобов`язання, яке забезпечене порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року в частині визначення пені та загального розміру заборгованості, що підлягає стягненню з                       ОСОБА_1 на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» скасовано та у цій частині резолютивну частину рішення суду викладено у наступній редакції: позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» заборгованість за кредитним договором від 11 вересня 2006 року № К/06-29/КД у розмірі 20 054 760,00 грн та 1 742 939,85 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 10 500 000,00 грн та 1 198 439,94 доларів США, заборгованості за відсотками - 8 875 011,16 грн та 544 499,91 доларів США, пені - 679 748,79 грн.
У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Змінюючи рішення суду першої частини в частині визначення пені та загального розміру заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ», апеляційний суд виходив з того, що порядок виконання договірних зобов`язань у іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, проте стягнення пені можливе лише у валюті гривня.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У листопаді 2016 рокупредставник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи судом першої інстанції банком було змінено розмір позовних вимог, проте заявника про це не було повідомлено. Також, посилався на те, що він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що призвело до позбавлення його права на захист своїх прав та інтересів, у зв`язку із чим, вважав, що судами попередніх інстанцій неправильно встановлено фактичні обставини справи. 
 
Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу
 
У березні 2017 року ПАТ «Піреус Банк МКБ» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначило, що при ухваленні рішення не порушено норми матеріального права та норми процесуального права.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У лютому 2018 року справа передана до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2018 року цивільну справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Судом установлено, що 11 вересня 2006 року між відкритим акціонерним товариством «Міжнародний комерційний банк» (далі - ВАТ «Міжнародний комерційний банк»), правонаступником якого є ПАТ «Піреус Банк МКБ» та 
ТОВ «Мегаполісстрой» укладено генеральний кредитний договір № К/06-29/КД, разом із додатковими договорами № 1 та № 2.
 
29 грудня 2006 року, 22 січня 2007 року, 23 липня 2007 року, 11 вересня 2007 року, 27 лютого 2008 року між ВАТ «Міжнародний комерційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Піреус Банк МКБ» та ТОВ «Мегаполісстрой» до указаного генерального кредитного договору укладені додаткові договори № № 3, 4, 5, 6, 7.
 
12 листопада 2007 року, 14 листопада 2007 року, 19 листопада 2007 року, 
20 листопада 2007 року, 23 листопада 2007 року, 12 грудня 2007 року, 31 січня 
2008 року, 27 червня 2008 року, 10 вересня 2008 року до додаткового договору № 1 внесені зміни та доповнення.
 
12 грудня 2007 року, 17 грудня 2007 року, 31 січня 2008 року, 27 червня 2008 року, 
10 вересня 2008 року внесені зміни та доповнення до додаткового договору № 3.
 
30 листопада 2007 року, 05 грудня 2007 року, 10 грудня 2007 року, 12 грудня 
2007 року, 31 січня 2008 року, 27 червня 2008 року, 10 вересня 2008 року до додаткового договору № 4 внесені зміни та доповнення.
 
26 листопада 2007 року, 29 листопада 2007 року, 12 грудня 2007 року, 31 січня 
2008 року, 27 червня 2008 року, 10 вересня 2008 року внесені зміни та доповнення до додаткового договору № 5.
 
28 вересня 2007 року, 08 листопада 2007 року, 09 листопада 2007 року, 19 листопада 
2007 року, 12 грудня 2007 року, 31 січня 2008 року, 27 червня 2008 року, 10 вересня 2008 року до додаткового договору № 6 внесені зміни та доповнення.
 
27 червня 2008 року та 10 вересня 2008 року внесені зміни та доповнення до додаткового договору № 7.
 
29 грудня 2006 року, 23 липня 2007 року, 03 вересня 2007 року, 27 лютого 2008 року між ВАТ «Міжнародний комерційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Піреус Банк МКБ» та ТОВ «Мегаполісстрой» укладено додаткові угоди № № 1, 3, 4, 5, 6 до генерального кредитного договору від 11 вересня 2006 року.
 
27 липня 2009 року між ВАТ «Міжнародний комерційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Піреус Банк МКБ» та ТОВ «Мегаполісстрой» укладено договір № 7 «Про внесення змін та доповнень до генерального кредитного договору від 11 вересня 2006 року № К/06-29/КД.
Відповідно до умов генерального кредитного договору, з урахуванням численних додаткових договорів, угод та змін і доповнень до нього, банк відкрив позичальнику невідновлювальну відкличну кредитну лінію з загальним лімітом 149 700 000,00 грн та 2 700 000,00 доларів США, на строк з 11 вересня 2006 року по 01 серпня 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом.
 
На забезпечення виконання указаних зобов`язань між банком та 
ОСОБА_1 укладено договір поруки від 23 жовтня 2012 року 
№ П/06-29/6/КД.
 
Внаслідок неналежного виконання кредитних зобов`язань, станом на 07 серпня 
2015 року, утворилась заборгованість у розмірі 19 664 974,30 грн та 
1 761 281,77 доларів США, із яких: заборгованість за кредитом - 10 500 000 грн та 1 198 439,94 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 8 875 011,16 грн 544 499,91 доларів США, пеня за несвоєчасну сплату процентів - 289 963,14 грн та 18 341,92 доларів США.
 
Рішенням Господарського суду м. Києва від 09 листопада 2015 року позовні вимоги ПАТ «Піреус Банк МКБ» до ТОВ «Мегаполісстрой», товариства з обмеженою відповідальністю «Укоінвестбуд», товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-МК», товариства з обмеженою відповідальністю «Будмайданчик», товариства з обмеженою відповідальністю «Класика будівництва», товариства з обмеженою відповідальністю «Континентбуд», товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест Плюс» задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Мегаполісстрой» на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» заборгованість за кредитом у розмірі 10 500 000,00 грн та 1 198 439,94 доларів США, за відсотками - 20 672 580,41 грн та 544 499,91 доларів США та пені - 289 963,14 грн та 18 341,92 доларів США.
 
Відповідно пункту 2.1 договору поруки поручитель як солідарний боржник відповідає перед банком за виконання боржником у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкцій, відшкодування збитків та інших платежів передбачених кредитним договором.
 
Пунктами 5.2.3, 5.2 договору поруки цей договір припиняється якщо протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов`язання, забезпеченого порукою, банк не пред`явить до поручителя вимоги або позову, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.
 
Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини 1 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
 
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
 
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).
 
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
 
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).
 
Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, погодився з висновком суду першої інстанції щодо наявності передбачених статтями 526, 611, 1050, 1054 ЦК України підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки, як встановив суд, позичальником не виконано належним чином взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, що призвело до утворення заборгованості, та з урахуванням того, що належне виконання боржником кредитних зобов`язань, було забезпечене порукою, та відповідно до пункту 2.1 договору поруки від 23 жовтня 2012 року № К/06-29/КД, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань за кредитним договором, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, однак правильно змінив його визначивши розмір пені за несвоєчасну сплату процентів у сумі 679 748,79 грн.
 
Доводи касаційної скарги про те, що його не було належним чином повідомлено про дату та час слухання справи є безпідставними, оскільки відповідач про наявність спору у суді був обізнаний (а. с. 165), його представник приймав участь у судових засіданнях у тому числі і у судовому засіданні 31 травня 2016 року (а. с. 177-178, 182, 193, 197 т. 1, а. с. 19-20 т. 2).
 
Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.
 
Враховуючи те, що спір по суті судами першої та апеляційної інстанцій вирішено правильно і законно, а рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України), колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.
 
Відповідно до частини 1 статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає без задоволення касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, в тому числі, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
У лютому 2018 року ПАТ «Піреус Банк МКБ» подало до Верховного Суду заяву про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.
 
Заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
 
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
 
Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
 
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
 
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
 
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
 
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу ПАТ «Піреус Банк МКБ» подало суду: договір про юридичні послуги від 22 травня 2017 року № 783-11-29-3, укладений між ПАТ «Піреус Банк МКБ» та Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Василь Кісіль і Партнери», детальний опис послуг з кількістю витраченого часу та вартістю наданих послуг, копію виписки рахунку від 23 травня 2017 року 
№ 27681 на суму 120 000,00 грн, меморіальний ордер від 30 травня 2017 року 
№ 4426835 на суму 120 000,00 грн, а також копію акта приймання виконаної роботи з юридичного обслуговування ПАТ «Піреус Банк МКБ» від 27 листопада 2017 року.
 
На адресу ОСОБА_1 , яка зазначена у касаційній скарзі, зокрема: 
АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , Верховним Судом, 04 лютого 2019 року та 01 квітня 2019 року надсилались листи разом із копією заяви ПАТ «Піреус Банк МКБ» про розподіл судових витрат у яких було роз`яснено про те, що у відповідності до частини п`ятої статті 137 ЦПК України ОСОБА_1 має право подати клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Проте зазначені листи повернулись на адресу Верховного Суду без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
 
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що заявником доведено понесення банком витрат за надання правничої допомоги у розмірі 120 000,00 грн у суді касаційної інстанції, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь 
ПАТ «Піреус Банк МКБ», оскільки касаційну скаргу представника 
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , було залишено судом без задоволення, а судові рішення у справі без змін.
 
Щодо зупинення виконання рішення
 
Відповідно до частини 3 статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
 
Враховуючи те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2017 року зупинено виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року до закінчення касаційного провадження, тому виконання рішення на підставі частини 3 статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
 
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 
2016 року залишити без змін.
 
Поновити виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року.
 
Заяву публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги у розмірі 120 000,00 грн.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                    В. І. Крат
Судді:                                                                              Н. О. Антоненко
                                                                                      С. Ю. Бурлаков
                                                                                       В. М. Коротун
В. П. Курило