Постанова
Іменем України
 
10 липня 2019 року
м. Київ
 
справа № 209/2813/16-ц
провадження № 61-36348 св 18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., 
Кривцової Г. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач - державне підприємство «Смоли»,
представник відповідачів - Кошелева Ольга Валеріївна ,
третя особа - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року у складі судді 
Решетник Т. О. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області 
від 22 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Пономарь З. М., 
Баранніка О. П., Посунся Н. Є.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 
у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства (далі - ДП) «Смоли», третя особа - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просив визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Смоли» про припинення трудового договору від 30 червня 2016 року № 51/ос, поновити його на посаді уповноваженого з антикорупційної діяльності 
ДП «Смоли», стягнути з відповідача на його користь 13 777,20 грн середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, достягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 вересня 2016 року та стягнути моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 29 грудня 2014 року він прийнятий на роботу на посаду виконуючого обов`язки першого заступника директора ДП «Смоли». 01 грудня 2015 року переведений на посаду уповноваженого з антикорупційної діяльності. 30 червня 2016 року наказом ДП «Смоли» про припинення трудового договору від 30 червня 2016 року
№ 51/ос звільнений з 30 червня 2016 року на підставі пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України. Заява про звільнення була ним написана 
під тиском виконуючого обов`язки директора ДП «Смоли» ОСОБА_4 Тиск на нього розпочався після зміни керівництва та його звернення до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України з приводу проведення перевірки дій виконуючого обов`язки директора 
ДП «Смоли» ОСОБА_4 , які могли містити ознаки корупційних діянь. 
При його звільненні була порушена процедура звільнення, так як не було отримано погодження Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.
Незаконне звільнення з роботи призвело до порушення усталеного порядку життя, викликало страждання та моральний дискомфорт.
З урахуванням наведеного просив позов задовольнити.

 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що доказів того, що заява про звільнення за угодою сторін була написана позивачем вимушено, під тиском керівництва, матеріали справи не містять, позивач цього не довів.
Відсутність погодження звільнення ОСОБА_1 із займаної посади за згодою сторін Міністерством енергетики та вугільної промисловості України не є порушенням процедури звільнення. Наказ про припинення трудового договору підписаний уповноваженою особою, звільнення проведено 
відповідно до вимог КЗпП України.
Відтак, вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягає, підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 
2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. 
Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року залишено без змін.
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції вірно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна правова оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи 
та ґрунтуються на нормах діючого законодавства.
Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив питання щодо звільнення ОСОБА_1 за можливого тиску керівництва ДП «Смоли» та прийшов правильного висновку про відсутність даного факту. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 
і кримінальних справ від 13 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу 
№ 209/2813/16-ц із Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У червні 2018 року справа передана до Верховного Суду.
У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами не взято до уваги той факт, що заява на звільнення за угодою сторін була написана ОСОБА_1 під тиском в. о. директора ДП «Смоли» ОСОБА_4 .
Вважає, що порушено процедуру звільнення, оскільки погодження уповноваженим органом управління ДП «Смоли» не отримано, Національне агенство з питань запобігання корупції згоду на звільнення не давало
(стаття 62 Закону України «Про запобігання корупції»).
Відтак, законних підстав для звільнення не було.
Доводи осіб, які подали заперечення на касаційну скаргу
До суду касаційної інстанції надійшли заперечення на касаційну скаргу від Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та ДП «Смоли», в яких вказується, що оскаржувані судові рішення є законними 
та обґрунтованими, просять залишити їх без змін, а касаційну скаргу - 
без задоволення.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати 
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України трудовий договір може бути припинений за угодою сторін. Угода сторін є самостійною підставою для припинення трудового договору, яка відрізняється від припинення трудового договору з ініціативи працівника та з ініціативи власника тим, що у цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк 
і саме з цих підстав.
У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України(за угодою сторін) договір припиняється у строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.
Таким чином, за угодою сторін розірвання трудового договору, укладеного як на невизначений, так і на визначений строк, допускається при досягненні домовленості між працівником і роботодавцем у будь-який час і у строк, визначений сторонами.
30 червня 2016 року ОСОБА_1 було звільнено з посади уповноваженого з антикорупційної діяльності ДП «Смоли» за згодою сторін згідно пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України, що підтверджується зокрема наказом ДП «Смоли» про припинення трудового договору 
від 30 червня 2016 року № 51/ос, виданого на підставі відповідної заяви 
(а. с. 33).
Таким чином, суди попередніх інстанцій прийшли до правильного висновку, що доказів на підтвердження того, що заява про звільнення була написана позивачем під тиском, матеріали справи не містять, позивач цього не довів, що є його процесуальним обов`язком (статті 10, 60 ЦПК України 2004 року).
Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги щодо порушення процедури звільнення ОСОБА_1 , оскільки вони є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. 
У листі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 
від 22 вересня 2016 року № 05/27-9991 зазначено, що ОСОБА_1 може бути звільнений з посади уповноваженого з антикорупційної діяльності 
ДП «Смоли» відповідно до пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України без погодження Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (а. с. 85).
Підстави звільнення уповноваженого з антикорупційної діяльності достроково визначені частиною п`ятою статті 64 Закону України «Про запобігання корупції». Про таке звільнення уповноваженого 
з антикорупційної діяльності керівник юридичної особи письмово повідомляє Національне агентство з питань запобігання корупції протягом двох робочих днів та забезпечує невідкладне подання нової кандидатури на вказану посаду.
Враховуючи вищенаведене, суди зробили вірний висновок, що звільнення позивача саме за згодою сторін, а не з підстав, визначених частиною п`ятою статті 64 Закону України «Про запобігання корупції», не суперечить положенням вказаної норми.
Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставою для скасування судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до переоцінки судами доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду першої інстанції та апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Д. Д. Луспеник
 
Б. І. Гулько
 
Г.В. Кривцова