ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року 
м. Київ

Справа №  910/20365/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Поліщук Ю.В.,

представників учасників справи:
позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Київлайн" (далі - ТОВ "Київлайн", Позивач): Тютєрєвої В.В. - адвокат (посвідчення від 07.02.2019);
Косинського В.М. - адвокат (посвідчення від 14.01.2015);
відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" (далі - ТОВ "Український лізинговий фонд", Відповідач) - Максимченка І.В. - адвокат (посвідчення від 27.06.2018 № 6782/10),
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на     стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "УЛФ-Фінанс" (далі - ТОВ "УЛФ-Фінанс", Третя особа) - не з`яв., 

розглянув касаційну скаргу ТОВ "Київлайн"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019
(головуючий  - суддя Буравльов С.І., судді: Власов Ю.Л. і Пашкіна С.А.)
у справі № 910/20365/17
за позовом ТОВ "Київлайн"
до ТОВ "Український лізинговий фонд"
про зобов`язання виконати умови договору,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ТОВ "УЛФ-Фінанс".

РУХ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Позов було подано про зобов`язання відповідача виконати умови договору від 07.10.2013 № 2026/10/13-В (далі - Договір) шляхом підписання акта звіряння розрахунків та акта про передачу права власності предмета лізингу та надання їх позивачеві.

У подальшому Позивач подавав до суду заяви про "уточнення позовних вимог", зміну предмета позову і просив суд зобов`язати відповідача виконати умови Договору шляхом передання предмета лізингу позивачеві у власність відповідно до своїх зобов`язань за цим Договором. 

2. Позов обґрунтовано тим, що Позивач виконав свої зобов`язання зі сплати лізингових платежів за Договором, і в нього виникло право власності на предмет лізингу, проте відповідач ухиляється від передачі предмета лізингу у власність Позивача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням господарського суду міста Києва від 09.10.2018 (суддя Морозов С.М.): позов задоволено; Відповідача зобов`язано виконати умови договору шляхом передання предмета лізингу - автомобіля марки BMW X3, номер кузова НОМЕР_1 , 2013 року випуску (далі - Автомобіль) Позивачу у власність відповідно до своїх зобов`язань за Договором; з Відповідача стягнуто на користь Позивача 1 600 грн. судового збору. 

4. Рішення мотивовано доведеністю позовних вимог та неспростуванням їх Відповідачем і Третьою особою.

5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019: задоволено апеляційну скаргу Відповідача; згадане рішення місцевого господарського суду скасовано і прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено; з Позивача стягнуто на користь Відповідача 16 095,28 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Постанову мотивовано тим, що Позивач в обґрунтування своїх вимог не надав належних доказів повного виконання ним укладеного Договору з урахуванням курсової різниці, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. У касаційній скарзі до Верховного Суду (з доповненням і поясненнями до неї) Позивач, зазначаючи про прийняття оскаржуваної постанови апеляційної інстанції за неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції від 09.10.2018. 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

8. Судом апеляційної інстанції, на думку скаржника:
- неправильно застосовані норми матеріального права, зокрема статті 524, 533 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), стаття 16 Закону України "Про фінансовий лізинг";
- порушено норми матеріального права, зокрема пункти 5, 6 частини першої статті 3 ЦК України; 
- порушено норми процесуального права, зокрема частину чотирнадцяту статті 32, статті 219, 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України);
- не враховано обставину відсутності валютного корегування за Договором, встановлену в іншій справі № 906/270/16;
- зроблено висновки зі справи на основі припущень, не підкріплених доказами;
- необґрунтовано відхилено докази, надані Позивачем.

Доводи інших учасників справи

9. У відзиві на касаційну скаргу Відповідач заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про ухвалення оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду з додержанням норм матеріального і процесуального права, за всебічного з`ясування усіх фактичних обставин справи і дослідження та надання оцінки наявним у справі доказам, та просить оскаржувану постанову залишити без змін, а скаргу - без задоволення. 

Від Третьої особи відзив на касаційну скаргу не надходив.

Розгляд клопотань зі справи 

10. Безпосередньо перед судовим засіданням від Третьої особи надійшло електронною поштою клопотання про відкладення розгляду касаційної скарги та зобов`язання  скаржника направити на адресу Третьої особи касаційну скаргу у повному обсязі у зв`язку з тим, що Третя особа не отримала від скаржника всієї касаційної скарги та "доповнень до неї". 

Дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки: 
- зазначені в ньому обставини нічим не підтверджені. Водночас у матеріалах справи наявні докази надсилання копій касаційної скарги учасникам справи;
- копія ухвали Верховного Суду від 04.04.2019 про відкриття касаційного провадження у справі №    910/20365/17 направлена учасникам справи 09.04.2019, у тому числі Третій особі. Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу Верховного Суду, підтверджується, що 12.04.2019 копія ухвали Верховного Суду від 04.04.2019 про відкриття касаційного провадження у справі Третьою особою отримано. Третя особа не була позбавлена права і можливості ознайомитися з матеріалами судової справи у встановленому порядку, однак жодних клопотань про ознайомлення з матеріалами справи від Третьої особи не надходило;
ГПК України не передбачено повноважень суду зобов`язувати особу, яка подала касаційну скаргу, повторно направляти копію касаційної скарги іншим учасникам справи;
Третьою особою не подано доказів неможливості участі в судовому засіданні його представника; 
матеріали справи містять достатній обсяг відомостей для розгляду касаційної скарги й без участі представника Третьої особи.

11. Безпосередньо у судовому засідання ТОВ "Київлайн" подано клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, яке мотивоване тим, що "існує проблемне питання застосування статей 524, 533 ЦК України у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів однієї судової палати Касаційного господарського суду від 13.03.2018 у справі  № 916/706/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів іншої судової палати Касаційного господарського суду від 25.05.2018 у справі № 906/270/16, щодо визначення наявності/відсутності грошового еквівалента в іноземній валюті в Графіку платежів в договорі фінансового лізингу".  Крім того, назване товариство просить звернутися до відповідних фахівців Науково-консультативної ради при Верховному Суді.

Відповідно до частини п`ятої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики. 

Проте наведені ТОВ "Київлайн"  у клопотанні доводи не дають підстав для висновку про необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Постанови у справах №№ 916/706/17, 906/270/16, на які посилається заявник, було ухвалено за іншої фактично-доказової бази, ніж та, що наявна у даній справі. Тому відсутні підстави вважати, що дана справа містить виключну правову проблему, і така передача справи необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики. Не вбачається й підстав для звернення по науковий висновок Науково-консультативної ради при Верховному Суді.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

12. Судом першої інстанції у розгляді справи з`ясовано й зазначено, зокрема, що:
- Відповідач (лізингодавець) і Позивач (лізингоодержувач) уклали Договір фінансового лізингу, за умовами якого лізингодавець набуває у власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння        і користування з правом викупу майно (предмет лізингу), а лізингоодержувач зобов`язувався прийняти предмет лізингу, оплачувати лізингові платежі, зазначені в графіку внесення лізингових платежів, а також інші платежі;
- предметом лізингу є Автомобіль;
- у пункті 8.4 Договору передбачено сплату лізингових платежів у гривні з коригуванням курсу валют відповідно до пункту 2.6 Загальних умов Договору. Пунктом 2.6 Загальних умов Договору передбачено, що у разі вказівки в пункті 8.4 Договору на застосування при визначенні розміру лізингового платежу коригування курсу валют сторони погоджуються, що лізингові платежі, які підлягають виплаті згідно з даним договором, розраховуються з використанням середньозваженого курсу української гривні до долара США на міжбанківському рівні;
- згідно з пунктом 8.4 Загальних умов Договору право власності на предмет лізингу (в тому числі і у разі дострокового викупу предмета лізингу) переходить до лізингоодержувача лише за умови відсутності заборгованості за лізинговими платежами, а також неоплачених штрафних санкцій та невідшкодованих підтверджених збитків лізингодавця за Договором або за будь-яким іншим Договором лізингу, укладеним між лізингодавцем та лізингоодержувачем, що підтверджується актом звіряння розрахунків, підписаним сторонами;
- передачу предмета лізингу сторонами здійснено;
- за умовами Договору (з урахуванням змін до нього) загальна сума лізингових платежів на дату його укладення становить 1  501  035,71 грн.;
- Позивач вважав, що у повному обсязі виконав свої зобов`язання зі сплати лізингових платежів за Договором, а відтак, виходячи з умов останнього, у нього (Позивача) виникло право власності на предмет лізингу, проте Відповідач ухиляється від передачі такого предмета у власність Позивача;
- натомість Відповідач вказує, що, оскільки Позивач (на думку Відповідача) згідно з умовами Договору не сплатив усіх лізингових платежів (з урахуванням коригування курсу валюти), твердження Позивача про переплату за Договором не відповідають дійсності. Відповідач, а також Третя особа вказують на наявність у Позивача заборгованості за Договором у сумі 257  153,04 грн.; на їх думку, у зв`язку з цим Договір є розірваним з 17.07.2017, а предмет лізингу перебуває у Позивача незаконно;
- оскільки згідно з графіком сплати лізингових платежів за Договором сторони визначили конкретні фіксовані розміри лізингових платежів [як відшкодування (компенсації) частини вартості предмета лізингу, так і винагороди (комісії) лізингодавця за отриманий предмет лізингу] виключно у національній валюті          України - гривні  без встановлення грошового еквівалента в іноземній валюті, то обґрунтованими є доводи  Позивача про те, що сторони за Договором погодили кінцеву суму  лізингових платежів. Позивач виконав своє зобов`язання щодо сплати лізингових платежів на суму понад  1        501        035,71 грн.;
- у поданому до суду висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави та права ім. В.М. Корецького НАН України від 21.03.2018 № 126/62-е, виконаної на запит Позивача, зазначено, що в укладеному сторонами Договорі (разом з додатковою угодою до нього від 09.09.2014 №2) грошовий еквівалент суми лізингових платежів в іноземній валюті відповідно до вимог частини другої  статті 524 ЦК України не визначено, а формула, наведена у пункті 2.6 Загальних умов Договору, не є грошовим еквівалентом в іноземній валюті у розумінні цієї норми  ЦК України;
- Відповідачем та Третьою особою обставин, на які посилається Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано.

13. Судом апеляційної інстанції додатково зазначено, що:
- згідно з поясненнями Відповідача, станом на 17.02.2019 Позивач за умовами Договору повинен був сплатити Відповідачу 3 173 539,01 грн., у т.ч.: 591 201,44 грн. - лізинговий платіж, що відшкодовує вартість предмета лізингу; 2 524 145 грн. - комісія лізингодавця; 58 192,57 грн. - пеня за прострочення сплати лізингових платежів. Однак Позивачем сплачено лізингові платежі частково, в сумі 1 991 816,57 грн. Несплаченими залишилися лізингові платежі у сумі 1 181 868 грн.; ці платежі було відступлено згідно з договором відступлення права вимоги від 17.03.2017 № 1 Третій особі;
- згаданий експертний висновок не є належним доказом у справі, оскільки поданий з порушенням вимог частини п`ятої статті 101 ГПК України, а експерт не була попереджена про кримінальну відповідальність за надання завідомо недостовірного чи неправдивого висновку;
- Позивачем в обґрунтування своїх вимог не надано належних доказів повного виконання ним укладеного Договору з урахуванням курсової різниці, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

14. ГПК України:

частини перша та третя статті 86:
- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів;
- суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів);

частини перша і п`ята статті 236:
- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим;
- обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

15. Висновок апеляційного господарського суду щодо несплати (часткової) Позивачем лізингових платежів, який покладено в основу оскаржуваного судового рішення, ґрунтується, як випливає з даного судового рішення, на тому, що "як вбачається з пояснень відповідача, станом на 17.02.2019 ТОВ "Київлайн" за умовами укладеного договору повинно було сплатити 3 173 539,01 грн."

Тобто у відповідному судовому акті наведено лише згадані пояснення Відповідача та не зазначено про здійснення будь-якої їх перевірки самим судом на підставі наявних у справі доказів, у тому числі укладених договорів, платіжних документів тощо.

16. Наведене свідчить про порушення судом апеляційної інстанції наведених у пункті 14 цієї постанови норм процесуального права у прийнятті оскаржуваного рішення.

Між тим згідно з частиною другою статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

17. З урахуванням викладеного та відповідно до частин третьої і четвертої статті 310 ГПК України оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У такому розгляді суду необхідно врахувати викладене, встановити обставини та оцінити докази, зазначені в цій постанові, і за підсумками таких встановлення та оцінки з урахуванням доводів учасників справи прийняти законне і обґрунтоване рішення. За результатами нового розгляду справи має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат зі справи. 

Керуючись статтями 300, 308, 310, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Київлайн" задовольнити частково. 

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 зі справи № 910/20365/17 скасувати.  

Справу направити на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                         В. Селіваненко 

Суддя                                                                                                         І. Булгакова

Суддя                                                                                                                          Б. Львов