ПОСТАНОВА
Іменем України

13 серпня 2019 року 
Київ
справа №280/4299/18
адміністративне провадження №К/9901/15551/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Жука А.В., 
суддів - Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,
за участі:
секретар - Грінкевич А.І.
позивача - ОСОБА_1 
представника позивача - Вишнякової І.О. 
представника відповідача - Прокопович І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 280/4299/18
за позовом  ОСОБА_1 
до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України 
про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою адвоката Вишнякової Ірини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Семененка Я.В., суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.), -
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - відповідач, ДВБ НП України), в якому, з урахуванням уточнень, просив суд:
- визнати протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення з посади;
- визнати протиправним та скасувати наказ від 27.08.2018 №398 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , винесений ДВБ НП України;
- визнати протиправним та скасувати наказ по особовому складу від 17.09.2018 №160 о/с, винесений ДВБ НП України, про призначення підполковника поліції ОСОБА_1 . оперуповноваженим відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького управління та звільнення його з посади заступника начальника управління - начальника відділу оперативних розробок Запорізького управління;
- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу оперативних розробок Запорізького управління ДВБ НП України;
- стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь позивача грошову компенсацію за час вимушеного перебування на посаді оперуповноваженого відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького управління ДВБ НП України, яка дорівнює різниці між посадовими окладами.
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем необґрунтовано та безпідставно прийнято оскаржуваний наказ про його звільнення з посади заступника начальника управління - начальника відділу оперативних розробок Запорізького управління ДВБ НП України. Зазначав, що твердження відповідача про порушення позивачем Порядку використання транспортних засобів Національної поліції України не відповідає дійсності, оскільки позивач на законних підставах користувався транспортним засобом Volkswagen Passat, який був за ним закріплений. Вказував, що нічний виїзд на вказаному транспортному засобі 26.07.2018 було здійснено у зв`язку із виникненням службової необхідності по зібранню інформації відносно працівників патрульної поліції, в свою чергу про зазначену обставину позивач планував повідомити керівника підрозділу зранку та зробити відповідний запис у дорожньому листі транспортного засобу. Також, позивач вказував на ту обставину, що оскільки позивач користується вказаним транспортним засобом періодично, то не володіє вичерпною інформацією про підстави знаходження інших номерних знаків у багажному відділенні автомобіля, проте, зазначені обставини не були враховані під час прийняття наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
3. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року позов задоволено частково, а саме:
Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 27 серпня 2018 року №398 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності";
Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 17 вересня 2018 року №160 о/с "По особовому складу" про призначення підполковника поліції ОСОБА_1 оперуповноваженим відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького управління та звільнення його з посади заступника начальника управління - начальника відділу оперативних розробок Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 17 вересня 2018 року;
Поновлено ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на посаді заступника начальника управління - начальника відділу оперативних розробок Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 18 вересня 2018 року;
Зобов`язано Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10, код ЄДРПОУ 40116086) нарахувати та виплатити грошове забезпечення, яке дорівнює різниці між посадовими окладами на посаді оперуповноваженого відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького управління та на посаді заступника начальника управління - начальника відділу оперативних розробок Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України за період з 18 вересня 2018 року по 12 лютого 2019 року.
4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому транспортному засобу, то накладаючи на позивача дисциплінарне стягнення, у тому числі за вказане порушення, відповідачем фактично вдруге притягнуто позивача до відповідальності за один і той самий проступок, що суперечить приписам статті 61 Конституції України.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5. Постановою Третього апеляційного адміністративного суд у від 25 квітня 2019 року апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України - задоволено, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року у справі №280/4299/18 - скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.
6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду та прийняття нової постанови про відмову у задоволення позову.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
7. 29 травня 2019 року адвокат Вишнякова Ірина Олександрівна в інтересах ОСОБА_1 (касатор) подала касаційну скаргу.
8. У касаційній скарзі касатор просить:
Скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.04.2019 року, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13.02.2019 року у справі № 280/4299/18.
У касаційній скарзі заявлено клопотання щодо розгляду справи за участю позивача та його представника.
9. 24 червня 2019 року відповідачем було подано відзив на касаційну скаргу, в якій Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України просить:
Залишити касаційну скаргу позивача - без задоволення, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.04.2019 року - без змін.
У відзиві на касаційну скаргу заявлено клопотання щодо розгляду справи за участю представника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.
10. 25 червня 2019 року позивачем було подано додаткові пояснення до касаційної скарги, в яких наголошено на тому, що своє згоди на переведення позивачем не надавалося та жоден з документів, передбачених Порядком підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 р. № 1235, при винесенні оскаржуваного наказу не було подано до відділу кадрового забезпечення підрозділу. Тому юридичні підстави для підготовки та видання наказу по особовому складу з питань призначення позивача на посаду оперуповноваженого відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького управління на момент його винесення були відсутні.
02 липня 2019 року Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України була подана відповідь на додаткові пояснення до касаційної скарги, в який відповідач, посилаючись на норми чинного законодавства обґрунтовує правильність та законність прийняття Наказу №160 о/с від 17.09.2018 року. 
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
11. Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката Вишнякової Ірини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 та установлено строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2019 року справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні.
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу 
12. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судові рішення першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Зокрема позивачем наголошено, що судом апеляційної інстанції було порушено принципи верховенства права, рівності сторін, змагальності, диспозитивності, а також право на справедливий суд та ефективний засіб юридичного захисту. 
Також позивач вказує, що судом апеляційної інстанції не було зроблено власних правових висновків щодо наявності фактів неналежної організації позивачем роботи в частині здійснення оперативно-розшукових заходів, а було зроблено посилання лише на матеріали службового розслідування взагалі, не надано правову оцінку законності винесення наказу від 17.09.2018 року № 160 о/с тощо.
IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
13. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , на час прийняття оскаржуваних наказів, обіймав посаду заступника начальника управління - начальника відділу оперативних розробок Запорізького управління ДВБ НП України, спеціальне звання - підполковник поліції.
14. 31 липня 2018 начальником ДВБ видано наказ №352 "Про призначення та проведення службового розслідування", яким з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки відомостей, викладених у доповідній записці про результати перевірки стану оперативно-службової діяльності, дисципліни та законності у Запорізькому управлінні від 30.07.2018, щодо можливих неправомірних дій заступника начальника Управління - начальника відділу оперативних розробок підполковника поліції ОСОБА_1 , призначено службове розслідування.
15. Крім того 31.07.2018 начальником ДВБ видано наказ №131 о/с "По особовому складу", яким відповідно до частини 1 статті 70 Закону України "Про Національну поліцію" відсторонено від виконання службових обов`язків (посади) підполковника поліції ОСОБА_1 (0064907) заступника начальника Управління - начальника відділу оперативних розробок підполковника поліції.
16. Проведеним службовим розслідування встановлено, що 26.07.2018 службовий автомобіль Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_2 на синьому фоні), яким має право користуватися ОСОБА_1 , у позаробочий час перебував не за адресою місця поза гаражного зберігання. Близько 03 год. зазначений вище автомобіль виявлено за адресою м. Запоріжжя, вул . Автозаводська , 1, з номерним знаком НОМЕР_3 , що не належить цьому транспортному засобу.
17. 26 липня 2018 ОСОБА_1 не здійснив відповідний запис у дорожньому листі про час виїзду вночі та запис про показання спідометру після закінчення роботи, не доповів начальнику Запорізького управління Департаменту про намір виїзду в нічний час та не поінформував Департамент про намір змінити місце поза гаражного зберігання службового автотранспорту в нічний час доби.
18. За результатами проведення огляду слідчим Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, окрім номерного знаку НОМЕР_3 , вилучено номерний знак НОМЕР_4 , який виявлено в багажному відділенні зазначеного транспортного засобу.
19. Згідно відповіді Регіонального Сервісного центру в Запорізькій області МВС України номерні знаки НОМЕР_3 та НОМЕР_4 не знищувалися.
20. У ході опитування ОСОБА_1 виявив нещирість, зазначивши про те, що вперше звернув увагу на номерні знаки НОМЕР_5 та НОМЕР_4 лише 26.07.2018. На запитання походження номерних знаків ОСОБА_1 відповів, що йому невідомо, з якого часу в автомобілі находилися зазначені номерні знаки.
21. Наведений факт спростовується зібраними матеріалами та отриманим відеозаписом, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем Volkswagen Passat з номерним знаком НОМЕР_5 , що не належить цьому засобу.
22. При цьому опитаний ОСОБА_1 не пояснив, у чому виникла терміновість виїзду на службовому автомобілі та призначення зустрічі саме в нічний час та не повідомив про результати її проведення.
23. До того ж, 26.07.2018 ОСОБА_1 перед початком проведення огляду автомобіля поводився некоректно, грубо, не контролював свої емоції, не виявляв поваги до працівників Департаменту та спілкувався підвищеним тоном.
24. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані як допущення порушення вимог Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС від 07.09.2017р. №757 та доручення керівництва Департаменту від 28.03.2018р. №132 «Про затвердження контролю за використанням службового автотранспорту».
25. Одночасно службовим розслідуванням встановлено факти неналежного виконання ОСОБА_1 службових обов`язків, що виявилось у відсутності контролю в організації діяльності підпорядкованого відділу та не дотриманні підлеглими працівниками службової дисципліни.
26. Проведеним службовим розслідуванням було встановлено неналежну організацію роботи в частині здійснення оперативно-розшукових заходів.
27. За висновками службового розслідування: заступника начальника управління-начальник відділу оперативних розробок Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_1 звільнити з посади.
28. Наказом начальника ДВБ НП України "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 27.08.2018 №398 до заступника начальника управління - начальника відділу оперативних розробок Запорізького управління ДВБ НП України підполковника поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади.
29. Наказом начальника ДВБ НП України від 17.09.2018 №160 о/с "По особовому складу", відповідно до абзацу 5 пункту 3 частини першої статті 65 Закону України "Про Національну поліцію", призначено підполковника поліції ОСОБА_1 оперуповноваженим відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького управління з посадовим окладом 2500 гривень, звільнивши його з посади заступника начальника управління - начальника відділу оперативних розробок Запорізького управління, з 17.09.2018.
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
30. Конституція України від 28 червня 1996 року
30.1. Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
30.2. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
31. Закон України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (дія якого поширюється і на поліцейських згідно із Законом від 23.12.2015 №901-VІІІ)
31.1. Згідно із статтею 1 Закону службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
31.2. Статтею 2 Закону дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
31.3. Статтею 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
31.4. Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:
1) усне зауваження;
2) зауваження;
3) догана;
4) сувора догана;
5) попередження про неповну посадову відповідність;
6) звільнення з посади;
7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;
8) звільнення з органів внутрішніх справ.
31.5. Статтею 14 Дисциплінарного статуту, зокрема, передбачено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
32. Положення ст.ст. 8, 18 Закону України «Про Національну поліцію» та Правил етичної поведінки поліцейських покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
33. Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з таких міркувань.
34. Невиконання позивачем вимог Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 №757, що встановлено судом першої інстанції та не заперечувалося позивачем, відповідачем, при розгляді справи судом апеляційної інстанції, правильно кваліфіковано як вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
35. Суд апеляційної інстанції правильно дійшов висновку щодо необґрунтованості висновків суду першої інстанції про те, що позивача фактично двічі притягнуто до відповідальності за один і той же проступок.
36. Зокрема такі висновки суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.2.9 Правил дорожнього руху - керування транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому засобу, а отже притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, за позицією суду першої інстанції, є порушенням приписів ст. 61 Конституції України.
37. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Отже, нормою прямої дії встановлено заборону на притягнення двічі до одного виду юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.
38. Проте судом апеляційної інстанції правильно вказано, що у спірному випадку позивача не було притягнуто двічі до одного виду юридичної відповідальності, оскільки адміністративна відповідальність та дисциплінарна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності. Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення особою адміністративного правопорушення, а підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є вчинення особою дисциплінарного проступку. При цьому, відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. У свою чергу, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України»).
39. Крім цього, встановлені обставини справи, свідчать про те, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності не за порушення п.2.9 Правил дорожнього руху, а за невиконання вимог Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 №757.
40. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що висновки суду першої інстанції щодо притягнення позивача двічі до відповідальності за один і той же проступок, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України, є безпідставними.
41. Крім цього, в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності №398 від 27.08.2018 зазначено, що іншою підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, окрім порушення позивачем використання службового транспортного засобу, є встановлення фактів неналежного виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, що виявилося у відсутності контролю в організації діяльності підпорядкованого відділу та недотримання підлеглими працівниками службової дисципліни.
42. Таким порушенням, як зазначив представник відповідача та вбачається з висновків службового розслідування, є неналежна організація позивачем роботи в частині здійснення оперативно-розшукових заходів.
43. Надаючи оцінку зазначеній підставі для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд першої інстанції зазначив те, що з урахуванням відмови відповідача у наданні позивачу та його представнику дозволу на ознайомлення з матеріалами службового розслідування та не надісланням/неврученням відповідачем позивачу таких матеріалів, зазначені матеріали службового розслідування не враховуються судом при прийнятті рішення у справі. З цих підстав суд першої інстанції вказав на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення позивачем зазначеного порушення.
44. Верховний Суд погоджується з позицією апеляційного суду щодо незгоди з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд фактично усунувся від дослідження та надання оцінки доказам, які надавалися стороною на підтвердження обґрунтованості своєї позиції. При цьому, слід зазначити, що норми КАС України не надають суду таких повноважень (відмови у дослідженні доказів) у разі відсутності таких доказів в іншої сторони.
45. Разом з тим, Верховний Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи сторін під час розгляду справи у судовому засіданні, дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції також не було надано належну правову оцінку всім висновкам службового розслідування, а саме щодо встановлення фактів неналежного виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, що виявилося у відсутності контролю в організації діяльності підпорядкованого відділу та недотримання підлеглими працівниками службової дисципліни; неналежного виконання функціональних обов`язків, порушення службової дисципліни, вимог абзаців 1, 4, 6 та 10 ст. 7, абзацу 1 ст. 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п. 1,2 ч. 1 ст. 18, ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», абз. 1 та 2 п. 1 розділу ІІ, п. 3 розділу IV, абз. 1 п. 3, абз. 2,3 п. 4 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 року, пунктів 1, 2, 7, 9, 12 розділу ІІІ Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 № 757, ч. 6 ст. 121 КУпАП, підпункту «в» п. 2.9 розділу 2 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про дорожній рух». 
46. Проте, з відповіді Департаменту внутрішньої безпеки на адвокатський запит вбачається, що відмова у наданні матеріалів службового розслідування, з підстав обмежень для їх використання (для службового використання), стосувалася саме адвоката Вишнякової І.О., яка є представником позивача. При цьому, відповідачем роз`яснено право позивача на ознайомлення з такими матеріалами та зазначено про місце їх знаходження.
47. Отже, вказані обставини не дають підстав стверджувати про те, що відповідачем було порушено право позивача на ознайомлення з матеріалами службового розслідування у межах процедури дисциплінарного провадження.
48. З матеріалів справи також вбачається, що позивачем, під час службового розслідування, надавалися пояснення і з приводу організації роботи підлеглих працівників в частині здійснення оперативно-розшукових заходів.
49. Відповідно до функціональних обов`язків заступник начальника управління - начальник відділу оперативних розробок Запорізького управління ДВБ НП України (посаду яку обіймав позивач) здійснює контроль за виконанням підлеглими працівниками відділу запланованих заходів, забезпечує реалізацію ними оперативно-службових завдань по лінії ДВБ НПУ. Несе персональну відповідальність за виконання підлеглими працівниками їх функціональних обов`язків.
50. Факт неналежної організації роботи в частині здійснення оперативно-розшукових заходів підтверджується, зокрема, Листом прокуратури Запорізької області, в якому порушено питання про вжиття невідкладних заходів до активізації роботи в цьому напрямку. Більш детальна інформація щодо неналежної організації позивачем роботи, напрямок якої прямо передбачено його функціональними обов`язками, наведена у висновках службового розслідування із зазначенням номерів оперативно-розшукових справ по яким виявлені факти неналежної організації проведення оперативно-розшукових дій (ДСК).
51. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що обставини, які зазначені в наказі №398 від 27.08.2018, як підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.
52. Щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із посади, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити наступне.
53. Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.
54. Статтею 14 Дисциплінарного статуту, зокрема, передбачено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
55. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.
56. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.
57. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.
58. Таким чином, повноваженнями щодо накладення дисциплінарного стягнення, визначення його виду, з урахуванням встановлених службовим розслідуванням обставин, тяжкості проступку та заподіяної шкоди, а також інших обставин, які впливають на визначення виду дисциплінарного стягнення, наділений саме відповідний начальник органу поліції.
59. Враховуючи те, що позивач посилається та обґрунтовує грубі порушення у застосуванні судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд вважає доводи скаржника частково обґрунтованими, оскільки суд фактично усунувся від дослідження та надання оцінки доказам, які надавалися стороною на підтвердження обґрунтованості своєї позиції, а саме щодо встановлення фактів наявності порушень, які стали підставою для притягенння ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а саме: неналежного виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, що виявилося у відсутності контролю в організації діяльності підпорядкованого відділу та недотримання підлеглими працівниками службової дисципліни; неналежного виконання функціональних обов`язків, порушення службової дисципліни, вимог абзаців 1, 4, 6 та 10 ст. 7, абзацу 1 ст. 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п. 1,2 ч. 1 ст. 18, ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», абз. 1 та 2 п. 1 розділу ІІ, п. 3 розділу IV, абз. 1 п. 3, абз. 2,3 п. 4 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 року, пунктів 1, 2, 7, 9, 12 розділу ІІІ Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 № 757, ч. 6 ст. 121 КУпАП, підпункту «в» п. 2.9 розділу 2 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про дорожній рух».
60. Отже, враховуючи те, що повноваженнями щодо визначення виду дисциплінарного стягнення наділений начальник органу поліції, приймаючи до уваги те, що службовим розслідуванням встановлено факти порушення позивачем службової дисципліни, які є підставою для застосування дисциплінарного стягнення, суд апеляційної інстанції передчасно вказав, що підстав для висновку щодо неправомірності та необґрунтованості притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності немає.
61. Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову не вдаючись до детального аналізу кожного з порушень, встановлених в ході службового розслідування, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на рахунок наявності вини позивача у їх вчиненні, впливу кожного з порушень окремо та в їх сукупності на правильність обрання виду дисциплінарної відповідальності тощо.
62. Зважаючи на неведене, зазначені недоліки не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції в силу його повноважень та повинні бути усунуті судом апеляційної інстанції в ході нового розгляду.
63. Відповідно до п 1 ч. 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
64. Відповідно до ч. 4 статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
65. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанцій винесено необґрунтоване рішення, ухвалене без дотриманням норм матеріального та процесуального права.
66. З огляду на це, Верховний Суд дійшов висновку про те, що касаційна скарга адвоката Вишнякової Ірини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року підлягає частковому задоволенню, постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
67. Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові і встановити зазначені в ній обставини, що стосуються обсягу та змісту спірних правовідносин і охоплюються предметом доказування. У разі необхідності суд може зобов`язати сторони надати докази, яких не буде вистачати для з`ясування цих обставин, або ж витребувати такі докази у інших осіб, в яких вони можуть знаходитися, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог 242 КАС України.
68. Оскільки колегія суддів повертає справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341, 344, 345, 349, 350, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу адвоката Вишнякової Ірини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.
2. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року - скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.
Повний текст складено 16.08.2019 року.
Суддя-доповідач                                                                      Жук А.В.
судді                                                                                           Мартинюк Н.М.
                                                                                          Мельник-Томенко Ж.М.