Постанова
Іменем України
 
12 червня 2019 року
м. Київ
справа № 686/22034/16-ц
провадження № 61-28010св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,
учасники справи:
позивач - Міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго», відповідач -  ОСОБА_1 ,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2017 року у складі судді 
Мороз В. О. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області 
від 08 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Ярмолюка О. І., Пастощука М. М., Янчук Т. О.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» 
ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2016 року Міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго» (далі - МКП «Хмельницьктеплокомуненерго») звернулося до суду з позовом до 
ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії.
Позовна заява мотивована тим, що  ОСОБА_1 був власником магазину непродовольчих товарів та офісу загальною площею 122,8 кв. м, що розташовані на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 .
17 лютого 2017 року ОСОБА_1 передав указане нежитлове приміщення до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю 
«Проскурів 3» (далі - ТОВ «Проскурів 3»), право власності якого зареєстровано 20 лютого 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» як виконавець надає власникам приміщень указаного будинку комунальні послуги з централізованого опалення.
Також позивач зазначав, що ОСОБА_1 усупереч вимог чинного законодавства, самовільно та без відповідного дозволу, відключив належне йому офісне приміщення на АДРЕСА_1 від мережі централізованого опалення, що призвело до розбалансування цієї мережі та порушення прав інших мешканців будинку.
На підставі вищевказаного МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» просило суд зобов`язати ОСОБА_1 переобладнати систему централізованого опалення офісного приміщення на АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом приєднання приладів опалення до стояків системи централізованого опалення житлового будинку та звільнення цих стояків для можливого обстеження.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 26 вересня 2017 року у задоволенні позову МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 08 листопада 
2017 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2017 року залишено без змін.
Судові рішення мотивовані тим, що власники або користувачі спірного нежитлового приміщення здійснили реконструкцію об`єкта теплопостачання без відповідного дозволу та з порушенням встановленого порядку, отже, мало місце самовільне втручання в діючу систему теплопостачання багатоквартирного будинку.За таких обставин МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» має право вимагати у відповідальних осіб усунення порушення норм чинного законодавства та приведення системи централізованого опалення нежитлового приміщення до попереднього стану. Однак, ОСОБА_1 не є належним відповідачем у справі, у зв`язку з чим позов МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» є безпідставним і не підлягає задоволенню.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, 
МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 вніс належне йому приміщення в статутний капітал ТОВ «Проскурів 3», засновником та директором якого і є сам відповідач. Таким чином, твердження відповідача, що він не має доступу до вказаного приміщення та не може виконати дій, до яких його зобов`язує відповідач, є безпідставними, у зв`язку з чим рішення судів першої та апеляційної інстанції є такими, що не ґрунтуються на нормах закону.
Доводи інших учасників справи
Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 686/22034/16-ц (провадження № 61-28010св18) призначено повторний автоматизований розподіл.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що  ОСОБА_1 був власником магазину непродовольчих товарів та офісу загальною площею 122,8 кв. м, які розташовані на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 .
28 вересня 2015 року представниками МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» при обстеженні приміщення на АДРЕСА_1 встановлено, що вказане приміщення розділено на дві частини з окремими входами: в одній частині від`єднанні прилади опалення від будинкових мереж, а в другій частині - два із трьох прибудинкових стояків візуально не обстежуються, заведені в межу стіни, присутні частина відводів з шаровими каналами і глушками в кранах, один стояк опалення без приладу опалення і перемички, на кінцях труб стояка - крани, глушки, усі стояки опалення без ізоляції.
26 листопада 2015 року за результатами виявлених порушень у приміщенні, яке належало ОСОБА_1 , винесено припис на виконання робіт, яким зобов`язано відповідача до 10 грудня 2015 року привести систему централізованого опалення до попереднього стану.
Згідно з актом про обстеження системи централізованого опалення 
від 03 жовтня 2016 року представниками МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» встановлено, що припис на виконання робіт від 26 листопада 2015 року не виконаний.
У зв`язку з тим, що зазначений припис не був виконаний, 04 березня 
2016 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 150 КУпАП за самовільний без погодження демонтаж приладів опалення (будинкові стояки опалення закритті, заведені в межу будинкової стіни, візуально не обстежуються). Постановою адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Хмельницької міської ради від 15 березня 2016 року № 14 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 грн.
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 12 грудня 2016 року (справа № 686/23788/16-а), залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2017 року без змін, позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Хмельницької міської ради про скасування постанови задоволено частково. Постанову адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Хмельницької міської ради від 15 березня 2016 року № 14 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 150 КУпАП скасовано, а справу направлено до адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Хмельницької міської ради на новий розгляд.
Постановою адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Хмельницької міської ради від 16 травня 2017 року № 1 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 150 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн.
17 лютого 2017 року ОСОБА_1 передав указане нежитлове приміщення на АДРЕСА_1  до статутного капіталу ТОВ «Проскурів 3», право власності якого зареєстровано 20 лютого 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вказане приміщення не належить на праві приватної власності ОСОБА_1 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 4 Закону України «Про теплопостачання» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про теплопостачання» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах: забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; взаємної відповідальності суб`єктів відносин у сфері теплопостачання за якісне постачання теплової енергії та своєчасну 
її оплату; додержання стандартів, правил і норм усіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання; 
Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про теплопостачання» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.
Згідно з частинами першою, другою статті 26 Закону України «Про теплопостачання» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) проектування, будівництво, реконструкція об`єктів у сфері теплопостачання здійснюються на основі схем теплопостачання, державних будівельних норм та нормативно-правових актів на проведення будівельних робіт. Проектування, будівництво, реконструкція об`єктів у сфері 
теплопостачання здійснюються спеціалізованими організаціями, які 
мають відповідні дозволи та ліцензії.
Пунктом 11 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198 (далі - Правила № 1198 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)), передбачено, що самовільне втручання в діючі системи теплопостачання і теплоспоживання забороняється.
Відповідно до пунктів 25, 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 
2005 року № 630 (далі - Правила № 630 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)), відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Разом з тим, пунктами 1.2, 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлового-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок № 4 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних праоавідносин)), для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі - Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відключення споживача від централізованої тепломережі відбувається лише на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. До того ж, відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання можливе лише багатоквартирного житлового будинку в цілому, а не окремого приміщення у ньому.
Суди першої інстанції вірно встановили, що мало місце переобладнання системи опалення магазину непродовольчих товарів та офісу, які розташовані на АДРЕСА_1 , зокрема, прилади опалення були від`єднанні від будинкових мереж, а стояки системи - приховані у стіни будинку.
Проте, відповідно до статті 152 ЖК Української РСР переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради.
Встановивши, що приміщення на АДРЕСА_1 не належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , та врахувавши, що на час вирішення спору у судовому порядку ОСОБА_1 не був власником магазину непродовольчих товарів та офісу, не мав доступу до вказаного нежитлового приміщення та можливості виконати дії, до яких зобов`язує його позивач, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Доводи касаційної скарги про те, що  ОСОБА_1 є засновником та директором ТОВ «Проскурів 3», до статутного капіталу якого останній вніс належне йому приміщення, а тому має доступ до вказаного приміщення та може виконати дії, до яких його зобов`язує відповідач, колегія суддів не бере до уваги з огляду на наступне.
Установлено, що власником магазину непродовольчих товарів та офісу загальною площею 122,8 кв. м, що розташовані на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 , є юридична особа - ТОВ «Проскурів 3».
На момент розгляду справи по суті право власності відповідача на вказане майно припинилося та, як наслідок, припинилися правомочності володіння, користування та розпорядження цим майном, а тому суди дійшли вірного висновку, що відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача до вчинення будь-яких дій з приводу майна, яке йому вже не належить, оскільки належним власником майна на час розгляду справи по суті стало ТОВ «Проскурів 3».
Отже, вбачається, що позов подано до фізичної особи, яка не момент розгляду справи по суті перестала бути власником майна, а тому у разі звернення МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» до суду з позовом до належного відповідача - ТОВ «Проскурів 3», яке є юридичною особою, такий спір не підлягатиме вирішенню у порядку цивільного судочинства.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 
2010 року).
Судові рішення судів першої та апеляційної інстанції є достатньо обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на нормах закону.
Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 26 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області 
від 08 листопада 2017 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: | І. М. Фаловська А. І. Грушицький В. В. Сердюк