Постанова 
Іменем України 
 
05 червня 2019 року
м. Київ
 
справа № 640/18343/16-ц
провадження № 61-31409св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д., 
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Мегабанк», 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2017 року у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Колтунової А. І., Кругової С. С., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про скасування рішення третейського суду. 
 
Заява мотивована тим, що 27 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Мегабанк» (далі - ПАТ «Мегабанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Металгрупхарків» (далі - ТОВ «Металгрупхарків») укладений кредитний договір № 42/2012-МК-UAH, за умовами якого банк надав товариству у борг 2 700 000 грн 00 коп. зі сплатою 21 % річних на строк до 20 вересня 2017 року включно. 
 
З метою забезпечення виконання ТОВ «Металгрупхарків» кредитних зобов`язань, 27 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Мегабанк» укладений договір застави рухомого майна № 42/2012-МК-UAH-З-1, за умовами якого в заставу передано автомобіль «Hyundai Santa Fe», 2009 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
 
Крім цього, 27 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Мегабанк» укладений договір застави рухомого майна № 42/2012-МК-UAH-З-2, згідно з яким в заставу передано: верстат WD67Y63TX2500, 2008 року випуску; гільйотину QC12Y4X2500, 2008 року випуску; верстат координатно-пробивний Trumatic 300, type 9400, 1982 року випуску; верстат координатно-пробивний Trumatic 300, type 9401, 1984 року випуску; установку плазмового різання ПР?120; машину листозгинальну ІВ-2144; токарно-гвинторізний верстат 16К25; токарно-револьверний автомат 1И125П.
 
31 жовтня 2012 року між ПАТ «Мегабанк» та ТОВ «Металгрупхарків» укладений іпотечний договір № 42/2012-МК-UAH-З-3.
 
Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 16 листопада 2015 року позовні вимоги ПАТ «Мегабанк» до ТОВ «Металгрупхарків» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, іпотечним договором та звернення стягнення на предмет застави задоволено.
Стягнуто солідарно з ТОВ «Металгрупхарків» та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором від 27 вересня 2012 року № 42/2012-МК-UAH, яка виникла станом на 01 вересня 2015 року  у розмірі 3 240 812 грн 29 коп., що складається із заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 224 392 грн 77 коп. та штрафу - 1 016 419 грн 52 коп. 
Стягнуто з ТОВ «Металгрупхарків» на користь ПАТ «Мегабанк» штраф за іпотечним договором від 31 жовтня 2012 року № 42/2012-МК-UAH-З-3 у розмірі 498 729 грн 72 коп. 
У рахунок задоволення вимог ПАТ «Мегабанк» за кредитним договором № 42/2012-МК-UAH у розмірі 588 470 грн 02 коп. звернуто стягнення на предмети застави: автомобіль «Hyundai Santa Fe», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; верстат WD67Y63TX2500, 2008 року випуску; гільйотина QC12Y4X2500, 2008 року випуску; верстат координатно-пробивний Trumatic 300, type 9400, 1982 року випуску; верстат координатно-пробивний Trumatic 300, type 9401, 1984 року випуску; установку плазмового різання ПР-120; машину листозгинальну ІВ-2144, токарно-гвинторізний верстат 16К25 та токарно-револьверний автомат 1И125П, із застосуванням процедури, передбаченої статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», - продаж ПАТ «Мегабанк» як обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Передано предмети застави на період їх реалізації із спрямуванням доходів, отриманих у результаті управління ними, на задоволення забезпечених заставою вимог за кредитним договором від 27 вересня 2012 року № 42/2012-МК-UAH.
Надано ПАТ «Мегабанк» право зняти транспортний засіб з реєстраційного обліку та отримати дублікат свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та інші документи, необхідні для укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем у відповідних уповноважених органах Державної автомобільної інспекції.
Стягнуто солідарно з ТОВ «Металгрупхарків» та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» витрати зі сплати третейського збору у розмірі 2 000 грн 00 коп. та витрати на листування у розмірі 68 грн 00 коп. 
 
Оскільки на майно, передане в заставу, ОСОБА_1 набув право власності під час перебування у шлюбі, то це рухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя. 
 
Ухвалюючи зазначене вище рішення в частині звернення стягнення на предмет застави, Третейський суд порушив вимоги пункту 1 частини третьої статті 51 Закону України «Про третейські суди» - розглянув справу, яка йому не підвідомча, а також не дотримався вимог пункту 5 частини третьої статті 51 Закону України «Про третейські суди» та вирішив спір про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі. 
 
На підставі зазначеного ОСОБА_2 просила скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 16 листопада 2015 року.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09 березня 2017 року у складі судді Нев`ядомського Д. В. відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 16 листопада 2015 року.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що під час розгляду справи третейський суд діяв у межах своїх повноважень, а тому підстави для скасування рішення цього суду відсутні. 
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діяв ОСОБА_3 , задоволено частково. 
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 09 березня 2017 року скасовано. 
Заяву ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 16 листопада 2015 року задоволено частково. 
Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 16 листопада 2015 року у частині задоволення позову ПАТ «Мегабанк» про звернення стягнення на предмет застави за договором від 27 вересня 2012 року № 42/2012-МК-UAH-З-1 - транспортний засіб  «Hyundai Santa Fe», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та промислове обладнання, передане в заставу на підставі договору від 27 вересня 2012 року № 42/2012-МК-UAH-З-2, із зобов`язанням передати це майно в управління ПАТ «Мегабанк» та надання права зняття транспортного засобу з обліку, скасовано. 
У задоволенні заяви ОСОБА_2 в іншій частині відмовлено. 
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що при оспоренні договору застави (іпотеки) суд має враховувати положення статті 578 ЦК України, згідно з якими майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою іншого з подружжя, який у разі пред`явлення позову про звернення стягнення на таке майно має бути залучений до участі у справі.Третейський суд на вказані обставини уваги не звернув і звертаючи стягнення на предмети застави, вирішив питання про права та обов`язки  ОСОБА_2 у той час, як остання не була залучена до участі у справі. У іншій частині рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 16 листопада 2015 року прав та обов`язків  ОСОБА_2 не стосується, тому підстави для його скасування відсутні. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
ПАТ «Мегабанк» у касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував усіх обставин у справі та всупереч вимог чинного законодавства України ухвалив незаконне судове рішення. Висновок апеляційного суду про те, що третейський суд вирішив питання про права та обов`язки ОСОБА_2 , а також про те, що майно, передане в заставу, є спільною сумісною власністю подружжя, не відповідає дійсності та суперечить нормам чинного законодавства України. Укладаючи договори застави, ОСОБА_1 гарантував та підтвердив, що предметом застави є майно, яке є його особистою приватною власністю. Крім цього, апеляційний суд не врахував висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 03 червня 2015 року у справі № 6-38цс15, згідно з яким, визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд має встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Майно, що передавалося у заставу, не визнавалося спільною сумісною власністю подружжя. Суд апеляційної інстанції у порушення вимог цивільного процесуального законодавства України вийшов за межі заявлених ОСОБА_2 вимог та фактично вирішив у справі про скасування рішення третейського суду питання щодо визнання майна спільною сумісною власністю подружжя. Справа, у якій ухвалено рішення третейського суду, підвідомча третейському суду відповідно до статті 6 Закону України «Про третейські суди»; рішення третейського суду ухвалено у спорі, передбаченому третейською угодою; третейські застереження не визнані недійсними; склад третейського суду, яким ухвалене рішення, відповідає вимогам статей 16-19 Закону України «Про третейські суди»; третейський суд не вирішував питання про права і обов`язки осіб, які не брали участі у справі. 
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
У жовтні 2017 року ОСОБА_2 подала заперечення на касаційну скаргу, у яких зазначала, що спірне нерухоме майно, щодо якого третейським судом було ухвалено рішення, належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, про що ПАТ «Мегабанк» було відомо ще на стадії укладення договору застави рухомого майна від 27 вересня 2019 року (це підтверджується наявною у матеріалах справи нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_2 про надання дозволу щодо передачі рухомого майна в заставу). Однак, незважаючи на ці обставини, третейський суд не залучив її до участі у справі. Разом із цим у матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_2 про те, що вона надавала свою згоду на передачу у заставу промислового обладнання. 
 
Надходження касаційної скарги до Верховного Суду
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2017 року відкрито провадження у справі та витребувано її матеріали з Київського районного суду м. Харкова.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2019 року справу призначено до судового розгляду. 
 
Позиція Верховного Суду 
 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню. 
 
Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27 вересня 2012 року між ПАТ «Мегабанк» та ТОВ «Металгрупхарків» укладений кредитний договір № 42/2012-МК-UAH, за умовами якого банк надав товариству у борг 2 700 000 грн 00 коп. зі сплатою 21 % річних на строк до 20 вересня 2017 року включно. 
 
З метою забезпечення виконання ТОВ «Металгрупхарків» кредитних зобов`язань, 27 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Мегабанк» укладений договір застави рухомого майна № 42/2012-МК-UAH-З-1, за умовами якого в заставу передано автомобіль «Hyundai Santa Fe», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
 
Згідно із заявою ОСОБА_2 , яка була засвідчена нотаріально 27 вересня 2011 року, вона надала згоду своєму чоловіку ОСОБА_1 на передачу в заставу автомобіля «Hyundai Santa Fe», 2009 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
 
Крім цього, 27 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Мегабанк» укладений договір застави рухомого майна № 42/2012-МК-UAH-З-2, згідно з яким в заставу передано: верстат гибочний WD67Y63TX2500, 2008 року випуску; гільйотина QC12Y4X2500, 2008 року випуску; верстат координатно-пробивний Trumatic 300, type 9400, 1982 року випуску; верстат координатно-пробивний Trumatic 300, type 9401, 1984 року випуску; установку плазмового різання ПР-120; машину листозгинальну ІВ-2144, токарно-гвинторізний станок 16К25 та токарно-револьверний автомат 1И125П.
 
Зазначений кредитний договір та договори застави рухомого майна, укладені 27 вересня 2012 року, містять третейське застереження, у якому сторони домовились, що всі спори, які виникають за цими договорами, підвідомчі третейським судам та розглядаються Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Слобожанська перспектива».
 
Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива» від 16 листопада 2015 року позовні вимоги ПАТ «Мегабанк» до ТОВ «Металгрупхарків» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, іпотечним договором та звернення стягнення на предмет застави задоволено.
Стягнуто солідарно з ТОВ «Металгрупхарків» та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором від 27 вересня 2012 року № 42/2012-МК-UAH, яка виникла станом на 01 вересня 2015 року  у розмірі 3 240 812 грн 29 коп., що складається із заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 224 392 грн 77 коп. та штрафу - 1 016 419 грн 52 коп. 
Стягнуто з ТОВ «Металгрупхарків» на користь ПАТ «Мегабанк» штраф за іпотечним договором від 31 жовтня 2012 року № 42/2012-МК-UAH-З-3 у розмірі 498 729 грн 72 коп. 
 
У рахунок задоволення вимог ПАТ «Мегабанк» за кредитним договором № 42/2012-МК-UAH у розмірі 588 470 грн 02 коп. звернуто стягнення на предмети застави: автомобіль «Hyundai Santa Fe», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; верстат гибочний WD67Y63TX2500, 2008 року випуску; гільйотина QC12Y4X2500, 2008 року випуску; верстат координатно-пробивний Trumatic 300, type 9400, 1982 року випуску; верстат координатно-пробивний Trumatic 300, type 9401, 1984 року випуску; установку плазмового різання ПР-120; машину листозгинальну ІВ-2144, токарно-гвинторізний станок 16К25 та токарно-револьверний автомат 1И125П, із застосуванням процедури, передбаченої статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» - продаж ПАТ «Мегабанк», як обтяжувачем, предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Передано предмети застави на період їх реалізації із спрямуванням доходів, отриманих у результаті управління ними, на задоволення забезпечених заставою вимог за кредитним договором від 27 вересня 2012 року № 42/2012-МК-UAH.
Надано ПАТ «Мегабанк» право зняти транспортний засіб з реєстраційного обліку та отримати на нього дублікат свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та всі інші необхідні документи для укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем у відповідних уповноважених органах Державної автомобільної інспекції.
Стягнуто солідарно з ТОВ «Металгрупхарків» та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» витрати зі сплати третейського збору у розмірі 2 000 грн 00 коп. та витрати на листування у розмірі 68 грн 00 коп. 
 
В обґрунтування заявлених вимог про скасування рішення третейського суду ОСОБА_2 зазначала, що своїм рішенням від 16 листопада 2015 року рішення Постійно діючий третейський суд при Асоціації «Слобожанська перспектива», крім іншого, порушив вимоги пункту 5 частини 3 статті 51 Закону України «Про третейські суди» та вирішив питання про її права і обов`язки без залучення її до участі у справі. 
 
14 вересня 1986 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб (а. с.16)
 
Згідно із договором купівлі-продажу, укладеним 21 травня 2010 року між Відкритим акціонерним товариством «Завод імені Фрунзе» та ОСОБА_1 , останній набув право власності на автомобіль «Hyundai Santa Fe», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 88-90).
 
З гарантійного листа від 27 вересня 2012 року вбачається, що верстат WD67Y63TX2500, 2008 року випуску, та гільйотину QC12Y4X2500, 2008 року випуску ОСОБА_1 придбав 02 грудня 2011 року; верстат координатно-пробивний Trumatic 300, type 9400, 1982 року випуску - 25 червня 2007 року;  верстат координатно-пробивний Trumatic 300, type 9401, 1984 року випуску - 11  червня 2008 року; установку плазмового різання ПР-120 - 20  вересня 2010 року; машину листозгинальну ІВ-2144, токарно-гвинторізний верстат 16К25 та токарно-револьверний автомат 1И125П - 30 червня 2011 року.
 
Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
 
Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
 
У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
 
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
 
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
 
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 
 
Одним зі способів захисту прав суб`єктів цивільних правовідносин є звернення до третейських судів, що передбачено статтею 21 ЦПК України.
 
Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених цим законом.
 
Стаття 51 Закону України «Про третейські суди» визначає, що рішення третейського суду є остаточним та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.
 
Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі, якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.
 
Вичерпний перелік підстав для оскарження та скасування рішення третейського суду встановлено частиною третьою статті 51 вказаного закону. 
 
Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19цього Закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.
 
Пункт 5 частини другої статті 389-5 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) передбачає скасування рішення третейського суду в разі, якщо третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі, тобто не були учасниками справи в розумінні статті 34 Закону України «Про третейські суди», проте суд вирішив питання про їх права та обов`язки.
 
За змістом положень статті 34 Закону України «Про третейські суди» учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники.
 
Встановлено, що ОСОБА_2 не була залучена до участі у справі в третейському суді, однак суд вирішив питання про її права і обов`язки шляхом звернення стягнення на рухоме майно, частка в якому належить їй на праві спільної сумісної власності подружжя. 
 
Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спір про стягнення з боржника на користь банку заборгованості за договором кредиту в частині звернення стягнення на предмет застави порушує права та законні інтереси ОСОБА_2 , яку не було залучено до участі у справі, а тому рішення третейського суду в цій частині підлягає скасуванню.
 
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.
 
Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21 червня 2017 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник 

Судді:                                                                                              О. В. Білоконь 

                                                                                                          Б. І. Гулько 

                                                                                                          С. Ф. Хопта 

                                                                                                          Ю. В. Черняк