Постанова
Іменем України
12 червня 2019 року
м. Київ
справа № 235/8045/15-ц
провадження № 61-7844св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» Білої Ірини Володимирівни,
відповідач - ОСОБА_1, 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» Білої Ірини Володимирівни на заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2015 року у складі судді Токарєва А. Г. та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 13 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Дундар І. О., Корчистої О. І., Тимченко О. В. 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» Білої І. В. (далі - ПАТ «Укрбізнесбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позов обґрунтовано тим, що 20 січня 2012 року між ПАТ «Укрбізнесбанк» та  ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № Р3, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 900 000,00 грн строком до 03 липня 2020 року зі сплатою 21 % річних та щомісячної комісії 0,25 % від суми кредиту. 
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, внаслідок чого станом на 28 липня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 1 116 076,67 грн. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2015 року у позові відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем у порушення вимог статті 60 ЦПК України в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (далі - ЦПК України 2004 року), не надано суду кредитний договір та всі додаткові угоди до нього. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог та факту укладення кредитного договору,  позов є недоведений. 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 13 квітня 2016 року заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2015 року залишено без змін. 
Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи і дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Прінтскріп (роздруківка) автоматизованої банківської системи «СКРУДЖ - 3» не є належним доказом кредитних відносин між сторонами.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» Білої І. В. звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ з касаційною скаргою на заочне рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, у якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк» Білої І. В.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2017 року справу призначено до судового розгляду.
У лютому 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу
 Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суди дійшли неправильного висновку про необґрунтованість позову через ненадання позивачем примірника кредитного договору. Ця позиція ґрунтується на не повному дослідженні доказів. Позивач позбавлений об`єктивної можливості надати суду примірник кредитного договору, укладений з відповідачем, та копії інших документів, у зв`язку із їх фактичною відсутністю у банку. Вказані документи знаходяться у приміщенні головного офісу банку за його юридичною адресою в місті Донецьку, тобто в населеному пункті, де здійснюється антитерористична операція відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року. Суди першої та апеляційної інстанцій мали оцінити надані позивачем докази,  а у разі їх недостаності - розглянути справу на підставі наявних доказів у справі, неналежність яких відповідач не підтвердив. 
Заперечень на касаційну скаргу не подано.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у вересні 2015 року ПАТ «Укрбізнесбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 20 січня 2012 року між ПАТ «Укрбізнесбанк» та ОСОБА_1  укладено Кредитний договір № Р3, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 900 000,00 грн строком до 03 липня 2020 року зі сплатою 21 % річних та щомісячної комісії 0,25 % від суми кредиту. 
Банком надано суду розрахунок заборгованості, де зазначено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору в останнього станом на 28 липня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 1 116 076,67 грн, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 853 067,16 грн, заборгованості за процентами у розмірі 229 385,70 грн, заборгованості за комісією у розмірі 33 623,81 грн. 
Позивач не надав суду примірник кредитного договору чи належним чином засвідченої його копії, зазначаючи, що вказані документи знаходяться у приміщенні головного офісу ПАТ «Укрбізнесбанк», що у м. Донецьку, в населеному пункті, де здійснюється антитерористична операція відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року. 
Позивач надав довідку про розрахунок суми заборгованості та виписки з рахунків обліку кредитних зобов`язань позичальника, роздруківку з автоматизованої банківської системи «SCROOGE-3», в якій зазначено розмір виданих кредитних коштів, дату видачі та умови кредитування. 
Відповідач у судові засідання під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій не з`являвся.
Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 вересня 2015 року про витребування у відповідача кредитного договору № Р3 від 20 січня 2012 року, договори забезпечення виконання кредитних зобов`язань, докази сплати платежів у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № Р3 від 20 січня 2012, всі документи, пов`язані з виконанням кредитного договору, відповідач не виконав, вказані документи суду не надав. 
Позиція Верховного Суду 
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Статтею 129 Конституції України та статтею 10 ЦПК України 2004 року визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Відповідно до статті 57 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
За змістом частини першої статті 58 ЦПК України 2004 року належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до частини другої статті 59 ЦПК України 2004 року обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 212 ЦПК України 2004 року суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Статтею 1055 ЦК України врегульовано, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. 
Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що належним та допустимим доказом укладення між сторонами кредитного договору та досягнутих сторонами його умов є укладений ними в письмовій формі кредитний договір. 
Позивач не звільнений від доказування факту укладення кредитного договору на підставах, передбачених статтею 61 ЦПК України. 
Доводи касаційної скарги, що проведення антитерористичної операції на Сході України є загальновідомим фактом, тому з урахуванням частини другої статті 61 ЦПК України 2004 року не потребує доказування, не впливає на висновки судів. Доказуванню підлягає не факт проведення антитерористичної операції, а факт укладення між сторонами кредитного договору в письмовій формі, в якому визначено суму кредиту, розмір відсоткової ставки, строк погашення кредиту, розмір та порядок сплати інших платежів за ним. 
Доводи касаційної скарги, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано судам виписку з особового рахунку на ім`я ОСОБА_1 , довідку про заборгованість за кредитним договором, роздруківку з автоматизованої банківської системи «SCROOGE- 3», в якій зазначено реквізити позичальника, реквізити договору Верховний Суд відхиляє. Вказані документи є неналежними доказами, не містять змісту зобов`язань банку та позичальника, не підтверджують факт отримання позичальником коштів у кредит, валюту кредитування, розмір процентної ставки, порядок нарахування та сплати процентів.   
Таким чином, доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо недоведеності позову достатніми та належними доказами, зводяться до незгоди із судовим рішенням.  
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» Білої Ірини Володимирівни залишити без задоволення.
Заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 13 квітня 2016 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          О. В. Ступак
                                                                                                                      І. Ю. Гулейков
                                                                                                                      В. О. Кузнєцов
                                                                                                                      А. С. Олійник
                                                                                                                      Г. І. Усик