ПОСТАНОВА
Іменем України

16 серпня 2019 року 
Київ
справа №810/2437/18
адміністративне провадження №К/9901/17301/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шишова О.О.,
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження  справу №810/2437/18
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язати вчинити певні дії, провадження у якій  відкрито 
за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року  (прийняте у складі головуючого судді - Панченко Н.Д.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2019 року (прийняту у складі колегії суддів:: головуючого - Шурка О.І., суддів: Василенка Я.М., Кузьменка В.В.)  
І. Суть спору:
1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач) у якому просив суд:
1.1 - визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Київській області № 205 о/с від 13.04.2018 року про звільнення зі служби старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0117020), начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Богуславського відділення Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту);
1.2 - визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Київській області № 735 о/с від 05.04.2018 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0117020), начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Богуславського відділення Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області;
1.3 - зобов`язати ГУ НП в Київській області поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1. (0117020) на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Богуславського відділення Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підчас перебування служби 02 лютого 2018 року був тверезий що підтверджується висновками з протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання наркотичної речовини та стану сп`яніння від 02 лютого 2018 року. Зазначає, що дисциплінарного проступку він не вчиняв, тому його звільнення є безпідставним і незаконним.
ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
3. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року, яка була залишена без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду, позовні вимоги було задоволено.
3.1 Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області № 205 о/с від 13.04.2018 про звільнення зі служби старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0117020), начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Богуславського відділення Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту).
3.2 Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області № 735 о/с від 05.04.2018 про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0117020), начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Богуславського відділення Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.
3.3 Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Богуславського відділення Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.
3.4 Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
3.5 У частині поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця допущено негайне виконання рішення суду.
4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що знаходження позивача 02.02.2018 під час несення служби у тверезому стані доведений належними та допустимими доказами, висновок про наявність в його діях складу дисциплінарного проступку є безпідставним, а тому наказ від 05.04.2018 № 735 о/с про притягнення його до дисциплінарної відповідальності за умов виключення фактору сп`яніння, підлягає скасуванню.
IІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
5. Відповідач, не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій. звернувся з касаційною скаргою, у якій посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.
6. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги відповідач зазначає, що позивач, будучи начальником сектору реагування патрульної поліції №2 Богуславського ВП ГУНП в Київській області, перебуваючи у званні старшого лейтенанта поліції, під час несення служби вчинив дисциплінарний проступок, а саме порушив статтю 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пункт 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179. Крім того, відповідач категорично заперечує факт самостійного проходження позивачем у Богуславській ЦРЛ 02.02.2018 огляду на встановлення стану сп`яніння за допомогою пристрою "Алконт 01 СМ", згідно з висновком до протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання наркотичної речовини та стану сп`яніння від 02.02.2018, відповідно до якого позивача визнано тверезим. Так, за твердженням відповідача, зазначений медичний огляд та складення протоколу проведено з грубим порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, оскільки огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та складання висновку за його результатами проводиться за направленням та в присутності працівника поліції. Крім цього, позивачеві висновок щодо результатів медичного огляду, який є заключним документом, не видавався, а видавався лише протокол, який взагалі не визначений вищезгаданою Інструкцією.
7. Відповідач просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2019 року та ухвалити нове судове рішення яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
ІV. Установлені судами фактичні обставини справи
8.  ОСОБА_1 , у період з 10.04.2007 по 15.08.2013 проходив службу в Головному управлінні МВС України в Київській області, а з 22.09.2016 по 13.04.2018 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Київській області, що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 27.01.2004.
9. Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 22.09.2016 № 552 о/с, позивача прийнято на службу до поліції, де він обіймав посаду начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції в Київській області.
10. 02 лютого 2018 року до відповідача надійшла інформація про те, що під час перевірки працівниками УІОС ДКЗ НП України Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції, ними зафіксовано факт перебування на службі у стані алкогольного сп`яніння начальника СРПП № 2 Богуславського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1.
11. Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 02.02.2018 № 181 «Про призначення службового розслідування», у відношенні позивача призначено службове розслідування за фактом перебування його на службі в стані алкогольного сп`яніння. Вищевказане службове розслідування було доручено проводити старшому інспекторові відділу інспекції по особовому складу УКЗ Головного управління старшому лейтенанту поліції Лебідю А.О. На час проведення службового розслідування позивача відсторонено від виконання службових обов`язків за посадою.
12. На підставі рапорту старшого інспектора ВІОС УКЗ ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції Лебідя А.О. від 01.03.2018, строк проведення службового розслідування продовжено до 01.04.2018.
13. 05 березня 2018 року позивачем були надані пояснення з приводу вказаного службового розслідування, відповідно до яких інкриміновані порушення позивач не визнає, факт перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння заперечує, на підтвердження чого надав відповідні докази медичного обстеження.
14. За результатами вказаного службового розслідування, 28.03.2018 старшим інспектором ВІОС УКЗ ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції Лебідем А.О. складений висновок, затверджений начальником ГУ НП в Київській області полковником поліції Ценовим Д.М., «Про результати службового розслідування за фактом перебування на службі у стані алкогольного сп`яніння начальника СРПП № 2 Богуславського ВП Миронівськго ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1.». Відповідно до вказаного висновку, службове розслідування за фактом перебування позивача на службі у стані алкогольного сп`яніння закінчено.
15. 05 квітня 2018 року на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Київській області № 735, за порушення службової дисципліни, статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині дотримання законодавства, а саме: підпункту 1 пункту 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 2 розділу 2, пункту 3 розділу 5 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, статей 37, 38 Закону України «Про запобігання корупції», що виявилось у вчиненні проступку, який негативно впливає на імідж та репутацію Національної поліції України, підриває довіру населення до поліцейських внаслідок перебування під час виконання службових обов`язків у нетверезому стані та поданні неналежного прикладу підлеглим, позивача звільнено зі служби в поліції.
16. 12 квітня 2018 року у відділі кадрів Миронівського відділу поліції Головного управління Національної поліції позивача під розпис ознайомлено із наказом ГУ НП в Київській області від 05.04.2016 № 735 про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби.
17. 13 квітня 2018 року згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Київській області по особовому складу № 205 о/с, позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту).
18. 24 квітня 2018 року у відділі кадрів Головного управління Національної поліції в Київській області позивачеві вручені документи про його звільнення, а саме, видано витяг з наказу ГУ НП в Київській області про звільнення від 13.04.2018 № 205 о/с, трудову книжку і військовий квиток, про що позивач власноручно розписався (а.с.20).
19. Не погоджуючись з наказом відповідача про звільнення, позивач був вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)          
20. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
21. За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАСУ) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
22. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) 
23. Статтею 1 Закону № 580-VIII встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
24. У відповідності до ст. 3 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України а постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
25. За приписами частини першої та другої статті 19 Закону № 580-VIII, поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь.
26. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
27. Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)(далі по тексту - Дисциплінарний статут).
28. Статтею 12 Дисциплінарного статуту встановлено, види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ наведені, найсуворішим серед яких є звільнення з органів внутрішніх справ.
29. За приписами частини 7 статті 13 Дисциплінарного статуту встановлюються  такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання 
30. Статтею 14 Дисциплінарного статуту врегульовано порядок накладання дисциплінарних стягнень. Вказаною нормою передбачено призначення службового розслідування з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
31. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.
32. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.
VI. Позиція Верховного Суду
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
33. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
34. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).
35. Верховний Суд зазначає, що судом першої та апеляційної інстанції вірно було встановлено, знаходження позивача 02.02.2018 під час несення служби у тверезому стані доведений належними та допустимими доказами.
36. Також судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що ні матеріали службового розслідування, ні матеріали справи не містять акту огляду позивача на стан алкогольного сп`яніння; докази наявності спеціальних знань у працівників поліції, які проводили огляд відносно ОСОБА_1 
37. Тобто сам факт (якщо він відбувався) знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не зафіксовано та не встановлено.
38. Навпаки позивач надав відповідачеві протокол медичного огляду для встановлення факту вживання наркотичної речовини та стану сп`яніння. Вказане обстеження позивач проходив у Богуславській ЦРЛ 02.02.2018 о 12 год. 35 хв., яке проводив лікар цього закладу ОСОБА_3 за допомогою сертифікованого пристрою "Алкон 01 СМ", який відповідно до свідоцтва ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» Мінекономрозвитку України № 12-02/1684 від 04.04.2017 пройшов періодичну повірку чинністю до 04.04.2018 включно.
39. Крім того, колегія суддів інстанції зазначає, що доводи касаційної скарги щодо врахування/не врахування протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання наркотичної речовини та стану сп`яніння зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
40. Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
41. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
42. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів про знаходження позивача 02.02.2018 під час несення служби у тверезому стані доведений належними та допустимими доказами, висновок про наявність в його діях складу дисциплінарного проступку є безпідставним, а тому наказ від 05.04.2018 № 735 о/с про притягнення його до дисциплінарної відповідальності за умов виключення фактору сп`яніння, підлягає скасуванню.
VII. Судові витрати
43. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області залишити без задоволення.
2. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року  та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Головуючий                                                                                    О.О.Шишов 

Судді                                                                                              І.В.Дашутін

                                                                                                       М.М.Яковенко