ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
12 червня 2019 року
м. Київ
Справа № 911/848/18
Провадження № 12-51гс19
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідачаКібенко О. Р.,
суддів: Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Яновської О. Г.,
 
розглянула в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області
на рішення Господарського суду Київської області від 13 серпня 2018 року, ухвалене суддею Конюх О. В., 
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08 січня 2019 року, ухвалену колегією суддів у складі Чорногуза М. Г., Хрипуна О. О., Агрикової О. В., 
у справі 
за позовом керівника Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області
до відповідачів:
1. Бориспільської районної державної адміністрації Київської області (далі - Бориспільська РДА), 
2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Термінал логістик» (далі - ТОВ «Термінал логістик»),
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні позивача - Служби автомобільних доріг у Київської області,
на стороні відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
про визнання недійсними розпорядження та державного акта, витребування земельної ділянки.
Історія справи
Короткий зміст та підстави позовних вимог
1.  24 квітня 2018 року керівник Бориспільської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області до Бориспільської РДА та ТОВ «Термінал логістик» про визнання недійсними розпорядження від 27 жовтня 2008 року № 6573 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області» та державного акта серії ПЛ 233462, яким посвідчено право власності ТОВ «Термінал логістик» на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 7,3892 га, а також витребування з незаконного володіння цієї земельної ділянки.
2.  Позов мотивовано порушенням Бориспільською РДА вимог земельного законодавства під час виділення земельних ділянок на користь фізичних осіб у зоні відведення земель для будівництва кільцевої дороги на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, які в подальшому були придбані ТОВ «Термінал логістик» та згідно з розробленим проектом землеустрою об`єднані в одну земельну ділянку площею 7,3892 га (кадастровий номер НОМЕР_2).
3.  Прокурор стверджував, що оспорюване розпорядження прийняте з порушенням положень частини другої статті 19 Конституції України, статей 3, 6, 7, 30 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», розпорядження Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2008 року № 326-р «Про заходи щодо прискорення проектування та будівництва великої кільцевої автомобільної дороги навколо м. Києва», оскільки виділені фізичним особам земельні ділянки накладаються на коридор генерального напрямку проходження Великої кільцевої автомобільної дороги навколо м. Києва. Тому розпорядження Бориспільської РДА підлягає визнанню недійсним на підставі статей 152, 155 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).
4.  З огляду на незаконність зазначеного розпорядження визнанню недійсним, на думку прокурора, підлягав також державний акт, яким посвідчено право власності ТОВ «Термінал логістик» на земельну ділянку, яку сформовано шляхом об`єднання земельних ділянок, придбаних у фізичних осіб, а сама земельна ділянка підлягала витребуванню із чужого незаконного володіння товариства на підставі статей 387, 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
5.  Об`єднуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що вони пов`язані одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.
6.  Також прокурор стверджував про поважні причини пропуску позовної давності, оскільки про порушення вимог земельного законодавства органи прокуратури довідалися у березні 2017 року.
Фактичні обставини справи, установлені судами
7.  У результаті роботи районних комісій з розгляду варіантів траси генерального напрямку проходження Великої кільцевої автомобільної дороги навколо м. Києва підготовлено висновки та погоджено генеральний напрямок її проходження, про що головами Бориспільської, Вишгородської, Бородянської, Броварської, Васильківської, Києво-Святошинської, Макарівської та Обухівської районних державних адміністрацій 17 липня 2007 року підписано протокол погодження з додатками, затверджений головою Київської обласної державної адміністрації (далі - Київська ОДА).
8.  Пунктом 2 протоколу доручено головам районних державних адміністрацій спільно з районними радами забезпечити накладення обмежень (сервітутів) на земельні ділянки уздовж напрямку проходження траси згідно з генеральним напрямком Великої кільцевої автомобільної дороги навколо м. Києва з розрахунку 250 метрів від осі траси з обох боків (тимчасове обмеження на період проектування).
9.  28 листопада 2007 року Київською ОДА прийнято розпорядження № 1308 «Про заходи щодо участі Київської області в проектуванні та будівництві Великої кільцевої автомобільної дороги навколо м. Києва», яким доручено утворити комісію з вибору та обстеження земельних ділянок під будівництво та скласти акти вибору земельних ділянок відповідно до генерального плану проходження автомобільної дороги та проектної документації (пункти 3, 4).
10. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2008 року № 326-р «Про заходи щодо прискорення проектування та будівництва Великої кільцевої автомобільної дороги навколо м. Києва» схвалено погоджений протоколом Київської ОДА від 17 липня 2007 року генеральний напрямок проходження Великої кільцевої автомобільної дороги навколо м. Києва згідно з додатком 1; Київській ОДА, Державному комітетові України із земельних ресурсів, Держкомлісгоспу передбачено не вчиняти дій, спрямованих на передачу в оренду або відчуження земельних ділянок та об`єктів у зоні відведення земель для будівництва кільцевої дороги (пункти 1, 2).
11. 27 жовтня 2008 року Бориспільською РДА прийнято розпорядження № 6573«Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області».
12. Указаним розпорядженням надано у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки загальною площею 7,9998 га ( ОСОБА_5 - площею 2 га; ОСОБА_2 . - площею 2 га; ОСОБА_3 - площею 1,9999 га;  ОСОБА_4 - площею 1,9999 га); доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Гео-сервіс плюс» виготовити державні акти на право власності на земельні ділянки.
13. На підставі вказаного розпорядження, фізичні особи отримали державні акти від 28 листопада 2008 року на право власності на земельні ділянки із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, а саме:
- ОСОБА_1 . - державний акт серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером НОМЕР_4 ;
-  ОСОБА_2 - державний акт серії НОМЕР_5 на право власності на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером НОМЕР_6 ;
- ОСОБА_3 - державний акт серії НОМЕР_7 на право власності на земельну ділянку площею 1,9999 га з кадастровим номером НОМЕР_8 ; 
- ОСОБА_4 - державний акт серії НОМЕР_9 на право власності на земельну ділянку площею 1,3893 га з кадастровим номером НОМЕР_2 . 
14. Відповідно до договорів купівлі-продажу від 19 січня 2009 року зазначені земельні ділянки фізичні особи відчужили на користь ТОВ «Термінал логістик».
15. Земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_6, НОМЕР_8 та НОМЕР_10 об`єднані в одну земельну ділянку площею 7,3892 га, якій присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1 , власником якої відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 30 січня 2009 року серії НОМЕР_13 є ТОВ «Термінал логістик». 
16. Підпунктом 2 пункту 3 розпорядження Кабінету Міністрів України від 11 березня 2009 року № 296-р «Про невідкладні заходи щодо прискорення будівництва Великої кільцевої автомобільної дороги навколо м. Києва» передбачено Київській ОДА і Укравтодору разом з Мінрегіонбудом, Держкомземом і Держлісгоспом у тижневий строк виявити всі факти передачі в оренду або відчуження земельних ділянок під будівництво та здійснення будівництва нових об`єктів у зоні відведення земель для будівництва кільцевої дороги після набрання чинності розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2008 року № 326 та вжити відповідно до законодавства заходи щодо відновлення статусу земельних ділянок.
17. За інформацією, зазначеною у листі від 03 березня 2017 року № 10-10-0.331-4224/2-17 Головного управління Держгеокадастру у Київській області, земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_6 повністю, а земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_8 та НОМЕР_10 частково накладаються на коридор генерального напрямку Великої кільцевої автомобільної дороги навколо м. Києва. Зазначена інформація підтверджується також листом Служби автомобільних доріг у Київській області від 17 березня 2017 року № 080/946.
18. Згідно з інформацією, зазначеною в листі Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 07 червня 2018 року № 06-1.2/267, та відповідно до графічних матеріалів (схеми розташування земельних ділянок у межах Броварського та Бориспільського районів Київської області; викопіювання з проекту формування території та встановлення меж території Іванківської сільської ради Бориспільського району) земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 7,3892 га накладається на смугу відводу під будівництво та реконструкцію Північно-Східного обходу м. Києва на ділянці Іванків - Безуглівка.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
19. Господарський суд Київської області рішенням від 13 серпня 2018 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08 січня 2019 року, в частині визнання недійсним розпорядження Бориспільської РДА провадження у справі закрив на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства; в частині визнання недійсним державного акта та витребування з незаконного володіння ТОВ «Термінал логістик» земельної ділянки в позові відмовив.
20. Суди першої та апеляційної інстанцій послалися на те, що вимоги про визнання розпорядження недійсним підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки вони стосуються прав та охоронюваних законом інтересів фізичних осіб. У частині відмови в позові суди вказали на похідний характер таких вимог та зазначили, що право власності на земельну ділянку ТОВ «Термінал логістик» набуло не на підставі оспорюваного розпорядження, а на підставі укладених з фізичними особами договорів купівлі-продажу земельних ділянок.
Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог
21. 07 лютого 2019 року перший заступник прокурора Київської області звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою про скасування судових рішень попередніх інстанцій та прийняття нового рішення про задоволення позову. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
22. Скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій правил предметної та суб`єктної юрисдикції.
23. Зазначає, що суди необґрунтовано закрили провадження у справі в частині визнання недійсним розпорядження Бориспільської РДА та, як наслідок, необґрунтовано відмовили в задоволенні інших позовних вимог.
Доводи інших учасників справи
24. Від інших учасників справи відзиви на касаційну скаргу не надійшли.
Рух касаційної скарги
25. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалою від 21 березня 2019 року відкрила касаційне провадженнята на підставі частини шостої статті 302 ГПК України передала справу разом з касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки судові рішення оскаржуються з підстав порушення правил предметної та суб`єктної юрисдикції.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо визначення юрисдикції
26. Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатися ця справа, Велика Палата Верховного Суду виходить з таких міркувань. 
27. Відповідно до частин другої та третьої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
28. Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункти 6, 10, 15 частини першої статті 20 ГПК України).
29. Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. 
30. Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
31. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі.
32. Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
33. Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України).
34. Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами ЗК України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.
35. Згідно із частинами другою та третьою статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно із частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено статтями 116, 118, 122 ЗК України. 
36. Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з погляду його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. 
37. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.
38. У постанові від 15 травня 2018 року у справі № 911/4144/16 Велика Палата Верховного Суду в контексті застосування положень статей 1, 2, 12 ГПК України, статті 15 ЦПК України (у редакціях, чинних на час звернення позивача до суду з позовом) зробила висновок про те, що справи у спорах із земельних відносин, у яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, проте предмет спору в яких безпосередньо стосується прав і обов`язків фізичних осіб, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.
39. Ухвалюючи постанову про залишення без змін рішення суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі, суд апеляційної інстанції з посиланням на зазначену постанову Великої Палати Верховного Суду виходив з того, що спір у частині визнання недійсним розпорядження Бориспільської РДА від 27 жовтня 2008 року № 6573 Бориспільської РДА «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області»є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичних осіб. Інші позовні вимоги мають похідний характер, а тому не підлягають задоволенню.  
40. Проте суд апеляційної інстанції не врахував відмінності обставин справи № 911/4144/16 та цієї справи.
41. Так, у справі № 911/4144/16 позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області про надання земельної ділянки у власність фізичній особі та скасування в Поземельній книзі запису про надання земельної ділянки. 
42. Натомість у справі, що переглядається, фізичні особи, які набули у власність земельні ділянки на підставі оспорюваного розпорядження, відчужили їх на користь юридичної особи - ТОВ «Термінал логістик» ще до моменту звернення прокуратури з позовом. 
43. Таким чином, як установлено судами, на час звернення з позовом у цій справі про визнання недійсними зазначеного розпорядження та державного акта на земельну ділянку, а також її витребування з незаконного володіння власником спірної земельної ділянки є ТОВ «Термінал логістик».
44. Тобто право власності набула юридична особа і метою пред`явленого позову є витребування спірної земельної ділянки на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області з незаконного володіння цієї юридичної особи.
45. За таких обставин немає підстав для закриття провадження у справі, оскільки існує спір про право власності на земельну ділянку між юридичною особою та державою,  а отже, такий спір з огляду на приписи статті 20 ГПК України має вирішуватися господарськими судами.    
46. Беручи до уваги викладене та враховуючи ту обставину, що на день подання позову власником спірної земельної ділянки є юридична особа, спір підлягає вирішенню господарськими судами.
47. Велика Палата Верховного Суду вважає необґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про те, що спір у частині позовної вимоги про визнання недійсним розпорядження Бориспільської РДА від 27 жовтня 2008 року № 6573 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області»виник у цивільних правовідносинах. 
48. Наведена вище позовна вимога безпосередньо не стосується прав і обов`язків фізичних осіб, оскільки громадяни, яким відводились земельні ділянки у власність, не є їх власниками на час пред`явлення позову.
49. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що позовні вимоги до фізичних осіб у цій справі не заявлялися. Одна з позовних вимог дійсно стосується визнання недійсним розпорядження Бориспільської РДА про надання земельних ділянок у власність фізичним особам, на підставі яких у них виникло право власності на зазначені земельні ділянки. Втім в подальшому фізичні особи здійснили відчуження цих земельних ділянок.  Тому єдиною метою пред`явлення позову є витребування земельної ділянки у юридичної особи, яка є власником і володільцем землі на час звернення прокуратуридо суду з позовом. 
50. Така правова позиція відповідає висновку, викладеному ранішеВеликою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2019 року у справі № 911/414/18, відступати від якого немає підстав.
51. Отже, враховуючи суть права (інтересу), за захистом якого звернулася Бориспільська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, а також заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, обставини у справі, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про необхідність розгляду цієї справи в частині визнання недійсним розпорядження Бориспільської РДА в порядку цивільного судочинства, у зв`язку із чим необґрунтовано закрили провадження у справі в цій частині. 
Щодо об`єднання позовних вимог 
52. Відповідно до норми частини першої статті 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
53. Об`єднаними можуть бути позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоч і різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними є позовні вимоги, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.
54. Таким чином, у заявленому позові відповідно до статті 173 ГПК України об`єднано кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення та поданими доказами. Зокрема, як установили суди, позов стосується земельної ділянки площею 7,3892 га,яка, на думку позивача, неправомірно вибула з володіння держави. Бориспільська РДА оспорюваним розпорядженням передала земельні ділянки у власність фізичним особам, однак на день звернення до суду з позовом власником земельної ділянки (сформованої шляхом об`єднання земельних ділянок, переданих фізичним особам) є ТОВ «Термінал логістик», від якого позивач і просить її витребувати, оскаржуючи також державний акт, яким посвідчено право власності цього товариства на земельну ділянку. 
55. Отже, позовні вимоги у цій справі нерозривно пов`язані між собою підставою виникнення, стосуються одного й того ж майна, що має наслідком повернення цього майна законному власнику в разі задоволення позову, і відповідно до статей 20, 30, 173 ГПК України ці позовні вимоги необхідно розглядати в межах однієї справи, одного провадження в порядку господарського судочинства.
56. Суди зазначеного не врахували, що призвело до порушення норм процесуального права, унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, дослідження зібраних у справі доказів. У зв`язку із цим висновки судів попередніх інстанцій у частині відмови в позові є передчасними.
57. Водночас суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України). 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Щодо суті касаційної скарги
58. Пунктом 2 частини першої статті 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
59. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 310 ГПК України). Водночас підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України). 
60. З огляду на викладене касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а судові рішення, що оскаржуються, - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Щодо судових витрат
61. Оскільки справа направляється на новий розгляд, розподіл судових витрат у порядку статті 129 ГПК України не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314-317 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 13 серпня 2018 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08 січня 2019 року у справі № 911/848/18 скасувати.
3. Справу № 911/848/18 направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                           О. Р. Кібенко
 
Судді:                            Н. О. Антонюк                                 В. С. Князєв                 
 
Т. О. Анцупова                                Л. М. Лобойко
 
С. В. Бакуліна                                 Н. П. Лященко
 
В. В. Британчук                              О. Б. Прокопенко
 
Ю. Л. Власов                                   В. В. Пророк
 
М. І. Гриців                                               Л. І. Рогач
 
Д. А. Гудима                                            О. М. Ситнік
 
         Ж. М. Єленіна                                  О. С. Ткачук
 
                                      О. С. Золотніков                             О. Г. Яновська