ПОСТАНОВА
Іменем України

14 серпня 2019 року 
Київ
справа №658/4002/16-а
адміністративне провадження №К/9901/23207/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Уханенка С.А., 
розглянувши в  порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу №  658/4002/16-а

за позовом ОСОБА_1 
до інспектора роти № 2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м.Миколаєві Департаменту патрульної поліції Мілевського Андрія Юрійовича,
про визнання неправомірними дій суб`єкта владних повноважень та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

за касаційною скаргою інспектора роти № 2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м.Миколаєві Департаменту патрульної поліції Мілевського Андрія Юрійовича  

на постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 25 січня 2017 року, ухвалену суддею Терещенко О.Є.,

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17  травня 2017 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Запорожана Д.В., суддів Романішина В.Л., Шляхтицького О.І.,

У С Т А Н О В И В:

I.    Суть спору

1.          16 грудня 2016 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Мілевського Андрія Юрійовича (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 758649 від 02 грудня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та закрити провадження у справі.

2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено приписи  статті  258 КУпАП. На думку позивача,   працівник поліції не мав права притягати його до адміністративної відповідальності без доказів та з`ясування обставин справи, адміністративне правопорушення не було зафіксоване в автоматичному режимі, у складенні протоколу про адміністративне правопорушення йому було відмовлено.  

3.          Відповідач позовні вимоги не визнав та зазначив, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законною. 

ІІ.    Установлені судами фактичні обставини справи

4.          02 грудня 2016 року відповідачем відносно позивача було складено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 758649.

5.          Відповідно до зазначеної постанови 02 грудня 2016 року о 10 год 40 хв позивач на автодорозі «Одеса - Мелітополь - Новоазовськ» (116 км) керуючи транспортним засобом «Toyota Avensis» державний номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді на смугу зустрічного руху пересік суцільну лінію дорожньої розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив додаток 2 розмітку 1.1  Правил дорожнього руху   України (далі - ПДР України) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП, внаслідок чого інспектором було накладено штраф у розмірі 510 грн. До постанови додано пояснення водія.

6.          З наданих відповідачем доказів, а саме компакт-диску, судами встановлено, що запис з місця події розпочатий був під час переслідування та після зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , а також те, що позивач не погоджувався з правопорушенням, зазначав, що буде оскаржувати постанову в суді.

ІІІ.    Рішення судів у цій справі та мотиви їхнього ухвалення

7.          25 січня 2017 року постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року, позовні вимоги задоволено. 

8.          Визнано дії інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Миколаєві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Мілевського Андрія Юрійовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними.

9.          Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №758649 від 02 грудня 2016 року, складену лейтенантом патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Миколаєві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Мілевським Андрієм Юрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1  статті 122 КУпАП скасовано, провадження по справі закрито.

10.          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з відсутності достатніх доказів, які свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. При цьому суди зазначили, що наданий відповідачем відеозапис не доводить вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки не містить фіксації здійснення позивачем обгону та перетину суцільної смуги дорожньої розмітки, у зв`язку з чим визнав позовні вимоги обґрунтованими, скасував постанову про накладення адміністративного стягнення та закрив провадження у адміністративній справі.

ІV.    Касаційне оскарження
11.          22 червня 2017 року у Вищому адміністративному суді України зареєстровано касаційну скаргу відповідача.
12.          У касаційній скарзі відповідач посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права та зазначає, що поліцейський мав достатньо доказів і підстав для притягнення до адміністративної відповідальності позивача, однак суди першої та апеляційної інстанцій вказаних обставин до уваги не взяли.
13.          11 вересня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України в складі судді Штульмана І. О. відкрито касаційне провадження. Витребувано справу № 658/4002/16-а з Каховського міськрайонного суду Херсонської області.
14.          24 жовтня 2017 року справа №    658/4002/16-а надійшла до Вищого адміністративного суду України.
15.          На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №  2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (набрав чинності 15 грудня 2017 року), касаційну скаргу передано до Верховного Суду.
16.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: Шарапа В.М. (головуючий суддя), судді: Бевзенко В.М., Данилевич Н.А.
17.          12 червня 2019 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду - від 11 червня 2019 року №    705/0/78-19 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
18.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: Шевцова Н.    В. - головуючий суддя, судді: Радишевська О.Р., Уханенко С. А.. 12 серпня 2019  року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року №  1218/0/78-19 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: Шевцова Н.В. - головуючий суддя, судді Бевзенко В.М., Уханенко С.А.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
19.          За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
20.          Відповідно до положень частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
21.          Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
22.          Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
23.          Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється  Кодексом України про адміністративні правопорушення, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.
24.          Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
25.          Статтею 245 КУпАП  установлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
26.          Відповідно до  статті 280 КУпАП   орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
27.          Згідно зі статтею 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
28.          Відповідно до   статті 251 КУпАП   доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
29.          Відповідно статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
30.          Відповідно до статті 77 КУпАП кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.    Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
31.            Пунктами 1.3, 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
32.          Відповідно до пункту 1.1.  Правил дорожнього руху (вузька суцільна лінія)   поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. 
33.          Положенням частини першої статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення, зокрема, розмітки проїзної частини доріг.
34.          Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
35.          Згідно з статтею 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
36.          Статтею 351 КАС України передбачено, що   підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

VІ ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
37.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі  статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
38.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення є виїзд ОСОБА_1 на смугу зустрічного руху та пересічення суцільної лінії дорожньої розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків.
39.          Матеріалами справи підтверджено, що до постанови в справі про адміністративне правопорушення додано лише письмові пояснення водія, посилання на будь-які докази, якими було зафіксовано адміністративне правопорушення, відсутнє.
40.          Судами попередніх інстанцій установлено, що на відеозаписі, наданим до суду відповідачем, відсутня фіксація здійснення позивачем обгону та перетину суцільної смуги дорожньої розмітки.
41.          Ураховуючи зазначене, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що недоведеність відповідачем факту перетину позивачем розмітки проїзної частини доріг виключає настання адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУАП.
42.          Доводи касаційної скарги відповідача зводяться до переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій обставин та не впливають на правильність застосування норм матеріального або процесуального права щодо позовних вимог про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
43.          Що стосується задоволення позовних вимог в частині визнання дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності протиправними та закриття провадження у справі Верховний Суд зазначає наступне.
44.          Матеріалами справи підтверджено, що позивач не оскаржував дій відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, а суди попередніх інстанцій не вирішували питання виходу за межі позовних вимог. Таким чином судом першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, помилково вирішено вимоги, які не були заявлені позивачем.
45.          Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, визначених статтею 11 КАС України (в редакції що була чинною до 15 грудня 2017 року), тому скасовує рішення судів в частині задоволення позову про визнання дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності протиправними. 
46.          Частинами 1 та 2 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, в тому числі, передбачені частиною першою статті 122 цього Кодексу. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. 
47.          За приписами частини першої статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень.
48.          Аналізуючи викладене, судами попередніх інстанцій в цьому випадку здійснювався розгляд скарги на постанову у справі про адміністративне правопорушення, а не про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, при цьому відповідно до норм КАС України (в редакцій, чинній до 15 грудня 2017 року) суди не були наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення.
49.          Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що суд першої інстанції помилково закрив  провадження у справі про адміністративне правопорушення, а апеляційний суд помилково залишив у цій частині рішення без змін.
50.          Ураховуючи наведене, оскаржувані судові рішення в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягають скасуванню. 

VІІ Судові витрати
51.          З огляду на категорію цієї справи та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 351, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд 

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу інспектора роти № 2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м.  Миколаєві Департаменту патрульної поліції Мілевського Андрія Юрійовича задовольнити частково.

2.          Постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 25 січня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року в частині задоволення позову про визнання дій інспектора роти № 2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Мілевського Андрія Юрійовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними та закриття провадження у справі скасувати. 

3.          В іншій частині постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 25 січня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року залишити без змін.

4.          Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                      Н. В. Шевцова

Судді                                                                                          В. М. Бевзенко
          
                                                                                          С. А. Уханенко