ПОСТАНОВА
Іменем України

16 липня 2019 року 
Київ
справа №2а-4811/10/0270
адміністративне провадження №К/9901/5273/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобуд» на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03.08.2015 (суддя - Вергелес А.В.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03.11.2015 (головуючий суддя -                 Сапальова Т.В., судді: Боровицький О.А., Граб Л.С.) 

у справі № 2-а-4811/10/0270 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобуд» до Крижопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, третя особа - Ямпільське відділення Крижопільської міжрайонної державної податкової інспекції, про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, -

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Новобуд» (далі - ТОВ «Новобуд») звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом, в якому,  просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Крижопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - Крижопіьська ОДПІ) від 02.07.2010 №000068-1800/0, №000069-1800/0 та №000070-1800/0.
У заяві про зміну позовних вимог поряд із заявленими вимогами у первинному позові позивач просив також стягнути з відповідача на його користь як відшкодування надмірно сплачені суми за платежем «земельний податок» у розмірі 41531,04    грн.; стягнути державне мито в сумі 296,41  грн., 118,90   грн., 3,40    грн. та 2000,00    грн. витрат на правову допомогу; постановити окрему ухвалу про розгляд питання щодо притягнення до відповідальності посадових осіб державного податкового органу за грубе порушення статті 13 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», незаконне винесення штрафних санкцій та нанесення шкоди ТОВ «Новобуд».

Справа судами розглядалась неодноразово.

За наслідками останнього перегляду, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.08.2015, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03.11.2015, в позові відмовлено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, ТОВ «Новобуд» оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03.08.2015, ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03.11.2015 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до довідки Крижопільської МДПІ від 18.08.2008 у ТОВ «Новобуд» станом на 18.08.2008 відсутня заборгованість зі сплати податків і зборів. Судами попередніх інстанцій не надано оцінки протиправності дій відповідача щодо зарахування платежів, спрямованих платником у рахунок погашення поточних зобов`язань на покриття податкового боргу. Крім  того, застосовані штрафні санкції нараховані неправомірно, оскільки вони є адміністративно-господарським штрафом згідно зі статтею 239 Господарського кодексу України, а відповідно до статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав заперечення на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду даної касаційної скарги.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, Ямпільським відділенням Крижопільської МДПІ проведено невиїзну документальну перевірку своєчасності сплати земельного податку ТОВ «Новобуд» за жовтень-грудень 2003 року; січень-квітень 2004 року; січень, квітень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2005 року; січень-грудень 2006 року; січень, березень - вересень, листопад, грудень 2007 року; січень-червень 2008 року; травень, червень 2009 року, про що складено акт №126-1800 від 22.06.2010. 

У ході проведення вказаної перевірки, податковим органом встановлено, що станом на 18.05.2007 за позивачем рахувався податковий борг по земельному податку в загальній сумі 45717,42 грн. Згідно висновку контролюючого органу, за період, що підлягав перевірці, ТОВ «Новобуд» проводилась сплата узгоджених податкових зобов`язань, які рахувались в податковому боргу, розстрочених податкових зобов`язань та податкових зобов`язань, що були самостійно узгоджені, у зв`язку з чим до позивача було застосовано фінансові санкції.

В зв`язку з чим, за затримку сплати узгодженої суми податкового зобов`язання в розмірі 5152,70 грн. до 30 календарних днів прийнято податкове повідомлення-рішення №000068-1800/0 від 02.07.2010 року, відповідно до якого ТОВ «Новобуд» зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 515,27 грн.;

за затримку сплати узгодженої суми податкового зобов`язання в розмірі 4125,60 грн.  до 77 календарних днів прийнято податкове повідомлення-рішення №000069-1800/0 від 02.07.2010, відповідно до якого ТОВ «Новобуд» зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 825,12 грн.;

за затримку сплати узгодженої суми податкового зобов`язання в розмірі                         38673,10 грн. до 1264 календарних днів прийнято податкове повідомлення-рішення №000070-1800/0 від 02.07.2010, відповідно до якого ТОВ «Новобуд» зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50% у сумі 19336,55 грн. 

Закон України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язоквих  платежів), включаючи збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числіза  порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій  органів стягнення.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Згідно з підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Пунктом 5.4 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначено, що узгоджена сума податкового зобов`язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Відповідно до підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання протягом     граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку  зобов`язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів,    наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, - у розмірі п`ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

При цьому специфіка штрафної санкції, передбаченої вищезазначеним підпунктом, полягає в тому, що вона нараховується органом державної податкової служби на погашену суму податкового боргу.

Згідно з розрахунками № 452 від 29.01.2009, № 390 від 30.01.2008 позивачем затримано сплату грошового зобов`язання за визначені періоди терміном до 30 днів, в зв`язку з чим нараховано штраф у розмірі 10% погашеної суми податкового боргу; згідно з розрахунком №390 від 30.01.2008 позивачем затримано сплату грошового зобов`язання за визначені періоди терміном до 90 днів, в зв`язку з чим нараховано штраф у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу; згідно з рештою розрахунків, зазначених в рішенні про розгляд первинної скарги №4778/25 від 09.09.2010 позивачем затримано сплату грошового зобов`язання за визначені періоди терміном більше 90 днів, в зв`язку з чим нараховано штраф у розмірі 50% погашеної суми податкового боргу.

Вінницьким апеляційним адміністративним судом витребувано у ТОВ «Новобуд» платіжні доручення зі сплати земельного податку, копії яких долучені до матеріалів справи.

Згідно наданих позивачем платіжних доручень не встановлено, що відповідно до останніх позивачем здійснювались поточні платежі зі сплати земельного податку та якими не спростовуються доводи податкового органу щодо прострочення сплати позивачем плати за землю.

Стосовно довідки Крижопільської МДПІ від 18.08.2008 про відсутність у позивача станом на 18.08.2008 заборгованості зі сплати податків і зборів, з`ясовано, що станом на дату її видачі ТОВ «Новобуд» сплатило основне зобов`язання по земельному податку, однак штрафи в зв`язку з затримкою сплати грошових зобов`язань були визначені в результаті проведення камеральної перевірки в 2010 році (акт від 22.06.2010 №126-1800).

Судами обґрунтовано відхилено посилання позивача на положення статті 250 Господарського кодексу України, оскільки  застосовані до позивача штрафні санкції не є адміністративно-господарською санкцією у розумінні норм Господарського кодексу України, а тому відсутні підстави щодо застосування до спірних правовідносин строків застосування санкцій передбачених цією статтею.

Відповідно до підпункту 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» за винятком випадків, визначених   підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства  України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства  України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та  (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобуд» залишити без задоволення.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03.08.2015 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03.11.2015 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
Т.М. Шипуліна,
Судді Верховного Суду