ПОСТАНОВА
Іменем України

21 серпня 2019 року 
Київ
справа №160/1489/19
адміністративне провадження №К/9901/16492/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О. А.,
суддів: Білак М. В., Калашнікової О. В., 
розглянув в порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грабіон" до Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними і скасування постанов, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Грабірон" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року, прийняте у складі судді Єфанової О.В. та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2019 року, прийняту у складі колегії суддів: Ясенової Т.І. (головуючий), Головко О.В., Суховарова А.В.
І. Суть спору:
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Грабіон" (надалі також ТОВ "Грабіон", позивач) звернулося до суду з позовом до Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження: №58017967 від 09.01.2019 на виконання постанови № ДН 55/253/АВ/ІП/МГ-ФС/315 від 01.06.2018, постанови про відкриття виконавчого провадження №58028283 від 09.01.2019 року на виконання постанови № ДН 55/253/АВ/ІП/МГ-ФС/316 від 01.06.2018 та постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 58081474 від 15.01.2019.
2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що при відкритті виконавчого провадження виконавець не звернув уваги, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання закінчився, таким чином неправомірно відкрив виконавче провадження. 
3. Відповідач позов не визнав. У запереченні проти позову наполягав на безпідставності останнього та просив відмовити в його задоволенні.    
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. В період з 08.05.2018 по 10.05.2018 на підставі наказу від 07.05.2018 № 355-1 посадовою особою відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпропетровському регіоні було проведено інспекційне відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю у ТОВ «Грабірон» та складений акт    щодо виявлених у позивача порушень законодавства про працю.
5. За результатами інспекційного відвідування Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області 01.06.2018    винесено постанови про накладення штрафу №ДН559/253/АВ/ІП/МГ-ФС/315 та №ДН559/253/АВ/ІП/МГ-ФС/316, якими на позивача накладено штраф у розмірі 223 380 грн. та у розмірі 3723 грн. відповідно.
6. Головне управління Держпраці в Дніпропетровській області направило виконавчі документи до Індустріального відділу державної виконавчої служби м.Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області а саме: постанову № ДН 55/253/АВ/ІП/МГ-ФС/316 від 01.06.2018 та постанову № ДН 55/253/АВ/ІП/МГ-ФС/316 від 01.06.2018.
7. Індустріальним ВДВС міста Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження, а саме: прийнято 1) постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57220420 від 17.09.2018 на виконання постанови № ДН 55/253/АВ/ІП/МГ-ФС/315 від 01.06.2018 та постанову про арешт майна боржника від 17.09.2018 № ВП № 57220420 на виконання постанови № ДН 55/253/АВ/ІП/МГ-ФС/315 від 01.06.2018 накладено арешт на майно позивача; 2) постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57220209 від 17.09.2018 на виконання постанови № ДН 55/253/АВ/ІП/МГ-ФС/316 від 01.06.2018 та постанову про арешт майна боржника від 17.09.2018 № ВП № 57220209 на виконання постанови № ДН 55/253/АВ/ІП/МГ-ФС/316 від 01.06.2018 накладено арешт на майно позивача.
8. В подальшому, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 року у справі № 160/7535/18 позовну заяву ТОВ "Грабірон" до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано постанови про відкриття виконавчого провадження № 57220420 та про арешт майна боржника від 17.09.2018, прийняті Індустріальним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Визнано протиправними та скасовано постанови про відкриття виконавчого провадження №57220209 та про арешт майна боржника від 17.09.2018, прийняті Індустріальним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
9. Індустріальним відділом державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на адресу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області направлено повідомлення від 04.12.2018 року про повернення виконавчих документів: постанову № ДН 55/253/АВ/ІП/МГ-ФС/315 від 01.06.2018 та постанову № ДН 55/253/АВ/ІП/МГ-ФС/316 від 01.06.2018.
10. Вказані повідомлення отриманні Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області 12.12.2018.
11. 14.12.2018 Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області направлено на адресу Самарського ВДВС міста Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області заяви про примусове виконання виконавчих документів: постанову № ДН 55/253/АВ/ІП/МГ-ФС/315 від 01.06.2018 та постанову № ДН 55/253/АВ/ІП/МГ-ФС/316 від 01.06.2018.
12. Самарським ВДВС міста Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області винесено наступні документи, а саме:
12.1. постанову про відкриття виконавчого провадження: №58017967 від 09.01.2019 року на виконання постанови № ДН 55/253/АВ/ІП/МГ-ФС/315 від 01.06.2018;
12.2. постанову про відкриття виконавчого провадження №58028283 від 09.01.2019 року на виконання постанови № ДН 55/253/АВ/ІП/МГ-ФС/316 від 01.06.2018;
12.3. постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 58081474 від 15.01.2019.
13. Вважаючи вищеозначені постанови протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
14. Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 29 березня 2019 року, яку залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2019 року, у задоволенні позовних вимог відмовив.
15. Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що   оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.01.2019 та постанова про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 15.01.2019, прийняті відповідачем з дотриманням чинного законодавства.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
16. Не погоджуючись з такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права.
17. У скарзі позивач просить скасувати оскаржувані судове рішення та ухвалити рішення про задоволення позову.
18. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції  норм процесуального права, що полягає у не направленні на адресу позивача судової повістки, отже товариству не було відомо про місце, час та дату розгляду справи, що призвело до порушення процесуальних прав позивача, в тому числі позбавлено можливості доведення правомірності винесення оскаржуваного рішення. Зазначає, що судом текст судової повістки  позивачу направлено  на електронну адресу, яка не має статусу офіційної.
18.1. Також позивач зазначає, що висновок судів першої та апеляційної інстанції, що повторне звернення органів Держпраці 14.12.2018 відбулось в межах поновленого строку є необґрунтованим, оскільки управління Держпраці пропустило встановлений строк ще на етапі звернення до Індустріального відділу державної виконавчої служби. Суди не звернули уваги на те, що додані до заперечення третьою особою по справі, чек та список згрупованих поштових відправлень та повідомлення про вручення відправлення головним управлінням Держпраці в Дніпропетровській області на адресу Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіально управління юстиції у Дніпропетровькій області не містять опису вкладення і достаменно не зрозуміло та невідомо, що саме надсилалось управлінням Держпраці на адресу виконавчої служби. При цьому, суди попередніх інстанції не дали оцінки тому, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 у справі №160/7535/18 за позовом ТОВ "Грабіон" до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача  Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії встановлено, що саме 14 вересня 2018 року Головне управління Держпраці в Дніпропетровській області подало виконавчі документи до Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме: постанову № ДН 55/253/АВ/ІП/МГ-ФС/316 від 01.06.2018 та постанову № ДН 55/253/АВ/ІП/МГ-ФС/316 від 01.06.2018.
19. Третя особа у відзиві на касаційну скаргу вказує на її безпідставність та просить залишити її без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.
V. Джерела права й акти їх застосування
20. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
21. Відповідно до статті першої Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
22. Відповідно до вимог статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:
1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;
2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою  законом  забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
23. Відповідно до пункту другого частини четвертої  статті Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
VI. Висновок Верховного Суду
24. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1  статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
25. Суд  касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2  ст. 341 КАС України).
26. Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд приходить висновку, що судами не в повній мірі дотримано норми матеріального і процесуального права.
27. З аналізу вказаних вище норм Закону №1404-VIII    слідує, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення, і час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
28. Вказане позивачем не заперечується.
29. Разом з тим, позивач вважає, що повторне звернення органів Держпраці 14.12.2018 не відбулось в межах поновленого строку, оскільки управління Держпраці пропустило встановлений строк ще на етапі звернення до Індустріальним відділом державної виконавчої служби
30. Так, як вбачається з матеріалів справи, постановою №ДН559/253/АВ/ІП/МГ-ФС/315 від 01.06.2018 та постановою №ДН559/253/АВ/ІП/МГ-ФС/316 від 01.06.2018 встановлено строк пред`явлення до виконання до 01.09.2018.
31. Суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що 29.08.2018 Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області звернулось до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, тобто в межах строку передбаченого чинним законодавством.
32. До вказаного висновку суди дійшли на підставі наданих третьою особою заяв від 27.08.2018 про прийняття до примусового виконання постанови №ДН559/253/АВ/ІП/МГ-ФС/315 від 01.06.2018 та постанови №ДН559/253/АВ/ІП/МГ-ФС/316 від 01.06.2018, фіскального чеку ДД ПАТ «Укрпошта», повідомлення про вручення поштового відправлення Індустріальним ВДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та списку згрупованих поштових відправлень Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.
33. Проте, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що вказані документи не можуть бути належними доказами надсилання Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області саме вказаних заяв про прийняття до примусового виконання, так як з них неможливо встановити, що саме ці заяви були відправлені 29.08.2018.
34. Так, позивач наполягає на тому, що Головне управління Держпраці в Дніпропетровській області подало виконавчі документи до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 14 вересня 2018 року, тобто поза межами строку, передбаченого чинним законодавством.
35. Проте, судами попередніх інстанцій вказані обставини не перевірені та не спростовані, а саме судами не витребувано ні у відповідача, ні у Індустріального ВДВС міста Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області будь-яких доказів на підтвердження чи спростування вказаного.
36. Суди першої та апеляційної інстанцій, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, порушили принцип адміністративного судочинства -  змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, визначений частиною 4  статті 9 КАС України. Згідно приписами даної статті, суд вживає передбачені  законом  заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
37. У відповідності до частини 3  ст.77 КАС України  встановлено, що суд може пропонувати сторонам надати докази або збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
38. Всупереч наведених законодавчих приписів судами попередніх інстанцій не витребувано у сторін належних доказів, які б дали можливість встановити наведені вище обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
39. Так, відповідно до частини 2 статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
40. Таким чином,  колегія суддів касаційної інстанції прийшла до висновків про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного та об`єктивного вирішення справи.
41. Щодо посилання скаржника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що виразилось у тому, що судом на його адресу не було направлено судової повістки, в зв`язку з чим товариству не було відомо про місце, час та дату розгляду справи, що призвело до порушення процесуальних прав позивача, в тому числі позбавлено можливості доведення правомірності винесення оскаржуваного рішення, а  текст судової повістки  позивачу направлено  на електронну адресу, яка не має статусу офіційної, колегія суддів зазначає наступне.
42. За змістом пунктів другого, третього, четвертого  статті 127 Кодексу адміністративного судочинства України  часом вручення повістки, зокрема, вважається день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
43. Проте,  статтею 268 КАС України  передбачені особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду окремих категорій адміністративних справ, у тому числі у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, особливості провадження яких встановлені  статтею 287 КАС України.  
44. Відповідно до частини 4  статті 287 КАС України  адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
45. Згідно з вимогами  статті 268 КАС України  у справах, визначених статтями  273 - 277,  280 - 283,  285 - 289  цього  Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
45.1.Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
45.2. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
46. Так, як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, в матеріалах справи наявні докази повідомлення позивача у справі про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу ТОВ «Грабірон» - ceo@grabiron.com.ua.
47. Позовна заява Товариства не містить відомостей про наявність або відсутність офіційної електронної адреси. 
48. Відсутня електронна адреса ТОВ «Грабірон» також і у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, наявному в матеріалах справи.
49. Натомість, всі офіційні документи, в тому числі і довіреність на представництво інтересів ТОВ "Грабіон", містять електронну адресу Товариства «ceo@grabiron.com.ua». Отже, ця електронна адреса є офіційною електронною адресою у розумінні  Кодексу адміністративного судочинства України.
50. Враховуючи наведене, оцінюючи встановлені обставини справи та наявні докази у справі у їх сукупності, Верховний Суд вважає, що судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права під час повідомлення позивача про дату, час та місце судового розгляду справи, оскільки, враховуючи скорочені строки розгляду даної категорії справ, з метою недопущення порушення процесуальних прав позивача судом завчасно направлено електронне повідомлення та документи по справі на його офіційну електронну адресу. Відтак, судом першої інстанції вжито всіх можливих заходів, спрямованих на вчасне та належне повідомлення Товариства про час і місце судового розгляду справи.
51. Згідно з пунктом 2 частини 1  статті 349 КАС України  суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
52. Відповідно до п.2 ч. 2  статті 353 КАС України  підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи..
53. З огляду на допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм процесуального законодавства, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, якому необхідно дослідити усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грабіон" задовольнити частково.
2. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2019 рокуу справі № 160/1489/19 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О. А. Губська

Судді                                                                                                    М. В. Білак

                                                                                                                О. В. Калашнікова