ПОСТАНОВА
Іменем України

30 травня 2019 року 

Київ
справа №806/1913/17

касаційне провадження №К/9901/4795/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І.,  Хохуляка В.В., 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 31.07.2017 (суддя Нагірняк М.Ф.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2017 (головуючий суддя - Шевчук С.М., судді: Бучик А.Ю., Мацький С.М.) у справі № 806/1913/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грайф Флексіблс Україна» до Головного управління ДФС у Житомирській області, третя особа - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Грайф Флексіблс Україна» звернулось до суду з адміністративним позовом до (з урахуванням проведеної судом заміни належного відповідача) Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.07.2017 № 0002851302. 
Житомирський окружний адміністративний суд постановою від 31.07.2017 позов задовольнив.
Житомирський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 06.11.2017 залишив постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 31.07.2017 без змін. 
Головне управління ДФС у Житомирській області звернулось 24.11.2017 до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 31.07.2017, ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2017  скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14, пункту 49.4, підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49, пункту 64.7 статті 64, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій).
Зокрема, вказує на те, що позивачем допущено порушення вимог податкового законодавства щодо несвоєчасного подання податкової звітності, а саме - податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) підприємством на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за перший квартал 2017 року.
Переглядаючи оскаржені судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи на підставі встановлених фактичних обставин у справі правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби була проведена камеральна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Грайф Флексіблс Україна» щодо податкової звітності, за результатами якої складено акт від 13.06.2017 №1270/28-10-41-09/20428705.
Перевіркою встановлено порушення вимог пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України, які полягали у порушенні встановлених строків подання податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку.
Вчинення таких порушень податковий орган пов`язує з фактом подання Товариством з обмеженою відповідальністю «Грайф Флексіблс Україна» податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) підприємством на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за перший квартал 2017 року 09.06.2017, в той час, коли встановлений підпунктом «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України строк для надання такої податкової звітності сплинув 10.05.2017. 
За наслідками перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.07.2017 № 0002851302 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510грн.
Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
У відповідності до пунктів 51.1 та 51.2 статті 51 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків. У визначених цим Кодексом випадках розрахунки подаються в електронному вигляді.
Згідно з підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України  (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).
Згідно з вимогами пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.
Відповідно до підпунктів «б» та «ґ» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України  (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані, зокрема:
подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається;
нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.
У відповідності до пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.
Таким чином, на податкового агента, що належить до великих або середніх підприємств, покладено обов`язок з відображення у податковій звітності за календарний квартал нарахованих (сплачених) сум доходів на користь платників податку та подання такої звітності у електронній формі протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу. Порушення строків подання такої податкової звітності є підставою для застосування штрафу в сумі 510 гривень.
Як вбачається зі встановлених судами попередніх інстанцій обставин та не заперечується сторонами, позивач мав статус податкового агента та здійснював нарахування сум оподатковуваних у розумінні Податкового кодексу України доходів платникам податку - фізичним особам протягом першого кварталу 2017 року та був зобов`язаний подати відповідну звітність у електронній формі з відображенням показників нарахованих сум у строк до 10.05.2017.
Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 111/26556, затверджено форму Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку.
Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису встановлені Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233 (далі - Інструкція №233).
Пунктом 7.3 розділу III Інструкції N 233 передбачено, що після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту).
Відповідно до пункту 7.4 розділу III Інструкції № 233 перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв`язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в податковому органі. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий  документ вважається неодержаним.
Відповідно до пункту 7.5 розділу III Інструкції № 233 підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних податкових органів є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП податкового органу, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв`язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в податковому органі.
За результатами дослідження під час розгляду справи в судах попередніх інстанцій квитанцій №1 та №2 судами встановлено підтвердження факту подання позивачем 05.05.2017 в 14:49:11 та збереження податковим органом надісланого в електронній1 формі податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) підприємством на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (Форма №1 ДФ, J0500105 ) за перший квартал 2017року. 
Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій на підставі належних та допустимих доказів обставини щодо недопущення позивачем порушень строків подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) підприємством на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (Форма №1 ДФ, J0500105) за перший квартал 2017року, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів щодо необґрунтованості застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грайф Флексіблс Україна» передбаченого пунктом 119.2 статті 119 Податкового кодексу України штрафу спірним податковим повідомленням-рішенням.
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суд першої та апеляційної інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Головного управління ДФС у Житомирській області без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.
Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення.
Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 31.07.2017 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2017 у справі № 806/1913/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду | | Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева В.В.Хохуляк