Постанова
Іменем України
 
27 червня 2019 року
м. Київ
 
справа № 495/2711/18
провадження № 61-719св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Сегеди С. М., Гірняк Л. А., Цюри Т. В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (далі - ВДВС ГТУЮ) в Одеській області.
Скарга мотивована тим, що в результаті неправомірних дій та протиправного рішення державного виконавця, порушені інтереси та гарантовані Конституцією України права ОСОБА_1 , у зв`язку із чим останній просив скаргу задовольнити та відновити порушені інтереси заявника.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 квітня 2018 року скаргу задоволено.
Визнано неправомірними дії державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області Березнюк А. В., здійснені нею при винесенні постанови про арешт майна боржника від 12 березня 2018 року ВП № 45449136. 
Постанову державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ВДВС ГТУЮ в Одеській області Березнюк А. В. про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 12 березня 2018 року ВП № 45449136 визнано неправомірною та скасовано.
Визнано неправомірними дії державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області Березнюк А. В., здійснені нею при винесенні постанови про розшук майна боржника від 12 березня 2018 року ВП № 45449136.
Постанову державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області Березнюк А. В. про розшук майна боржника ОСОБА_1 від 12 березня 2018 року ВП № 45449136 визнано неправомірною та скасовано.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що спірний розрахунок заборгованості проведений відповідно до резолютивної частини ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 січня 2018 року, однак ця ухвала не набрала законної сили. Оскільки винесені на підставі оскаржуваного розрахунку заборгованості постанови від 12 березня 2018 року є похідними від самого розрахунку та направлені на забезпечення примусового виконання боргу за оскаржуваним розрахунком, суд вважав вказані постанови такими, що підлягають скасуванню.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2018 року ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 квітня 2018 року скасовано, у задоволенні скарги відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відсутність заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 станом на 01 грудня 2018 року не може бути підставою для визнання незаконними дій старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області Березнюк А. В. та визнання незаконними її постанов від 12 березня 2018 року про накладення арешту на транспортний засіб боржника ОСОБА_1 і оголошення цього транспортного засобу в розшук, оскільки ОСОБА_2 діяла на виконання ухвали суду від 15 січня 2018 року, якою не лише визнано незаконною її бездіяльність у вчиненні виконавчих дій, а і зобов`язано здійснити конкретні виконавчі дії. Відсутність заборгованості ОСОБА_1 із сплати аліментів, є підставою для зняття арешту із транспортного засобу і скасування оголошення його в розшук, що має негайно здійснити державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2018 року та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала, якою керувався державний виконавець при винесенні постанов, не набрала законної сили та не могла бути обов`язковою для виконання.
Відзив на касаційну скаргу не надходив. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суд установив, що 06 листопада 2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області виданий виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у розмірі ј частини доходів щомісячно, на утримання дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не нижче 30 відсотків прожиткового мінімуму для відповідної категорії дітей.
На підставі вказаного виконавчого листа державний виконавець відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції відкрила виконавче провадження та винесла відповідну постанову від 13 листопада 2014 року ВП № 45449136.
Відповідно до розрахунків, складених в різні періоди 2015, 2016, 2017 років, заборгованості зі сплати аліментів відсутня, а навпаки встановлена переплата з боку скаржника ОСОБА_1 
Стягувач ОСОБА_6 у заяві від 23 жовтня 2017 року повідомила про наявність у боржника відкритих рахунків у публічному акціонерному товаристві «УкрСиббанк», що було підтверджено відповіддю банку, у зв`язку з чим на відкриті рахунки боржника ОСОБА_1 . державний виконавець наклав арешт.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх прав за боржником зареєстрований транспортний засіб Toyota Avensis, 2010 року випуску.
11 грудня 2017 року на адресу суб`єкта оскарження була надіслана відповідь № 005/12/2017 від товариства з обмеженою відповідальністю «Бурбон Офшор Україна» (далі - ТОВ «Бурбон Офшор Україна»), у якій державного виконавця було повідомлено про те, що боржник ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах із ТОВ «Бурбон Офшор Україна».
ТОВ «Бурбон Офшор Україна» надає посередницькі послуги із працевлаштування за кордоном та ОСОБА_1 був працевлаштований на судах іноземних компаній на посаді старшого інженера в період з 21 лютого 2015 року до часу надання відповіді із звичайною тривалістю контрактів, яка на час надання відповіді складала 80 через 80 діб.
Деталі трудових договорів між ОСОБА_1 та іноземними компаніями так само як і копії (витяги з контрактів) вказаних договорів надані не були через їх відсутність у ТОВ «Бурбон Офшор Україна».
Також ТОВ «Бурбон Офшор Україна» повідомила, що заробітна плата старшого інженера в компанії «Aries Marine Pte Ltd.» на час надання відповіді - грудень 2017 року складала від 240 до 280 євро на день.
21 грудня 2017 року стягувач ОСОБА_6 звернулась до державного виконавця із заявою про здійснення перерахунку заборгованості з аліментів, які сплачує ОСОБА_1 , відповідно до довідки наданої ТОВ «Бурбон Офшор Україна».
Державний виконавець відмовила у проведенні розрахунку заборгованості на підставі довідки ТОВ «Бурбон Офшор Україна», оскільки остання не містить достовірної інформації про конкретний розмір заробітної плати боржника аліментів.
Не погоджуючись із такими діями державного виконавця Мчедлішвілі І. О. звернулась до суду зі скаргою.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 січня 2018 року у справі № 495/80/18 задоволено скаргу ОСОБА_6 та зобов`язано державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості з аліментів, які сплачує ОСОБА_1 виходячи з розрахунку мінімальної заробітної плати 240 євро на день, із звичайною тривалістю контрактів 80 через 80 діб, з 21 лютого 2015 року до дня ухвалення рішення.
29 січня 2018 року ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 січня 2018 року у справі № 495/80/18. 
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2018 року призначено розгляд справи в Апеляційному суді Одеської області на 27 червня 2018 року.
Під час складення розрахунку заборгованості за аліментами від 28 лютого 2018 року, державний виконавець керувалася та посилалася саме на вищевказану ухвалу суду від 15 січня 2018 року у справі № 495/80/18. Посилання на будь-які інші документи в оскаржуваному розрахунку відсутні.
Посилаючись на заборгованість, встановлену відповідно до вищевказаного розрахунку, 12 березня 2018 року державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області винесла постанову про арешт майна боржника, а саме: наклав арешт на транспортний засіб Toyota Avensis, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузову НОМЕР_2 .
12 березня 2018 року державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області винесла постанову про розшук майна боржника, а саме: оголосив розшук транспортного засобу Toyota Avensis, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузову НОМЕР_2 .
Зазначені постанови винесені державним виконавцем для забезпечення примусового виконання сплати боргу за розрахунком заборгованості від 28 лютого 2018 року.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) - є спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень ї рішень інших органів». Відповідно до цього Закону підлягають виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до Закону державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до статей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» 13 листопада 2014 року було відкрито виконавче провадження № 45449136 та постанову про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам.
Для виявлення всіх джерел отримання доходів боржника, а також для виявлення номерів рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, державний виконавець направила електронні запити до органів Державної фіскальної служби України та до Пенсійного фонду України. Відповідно до отриманих відповідей встановлено, що боржник не має відкритих рахунків у будь-яких банківських установах, та офіційно ніде не працює, пенсію не отримує.
Встановивши, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 січня 2018 року старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області Березнюк А. В. було зобов`язано здійснити перерахунок заборгованості з аліментів, на умовах і з розрахунку, вказаному в ухвалі, та старший державний виконавець вчинила дії на виконання зазначеної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.
Доводи касаційної скарги про те що ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 січня 2018 року не набрала законної сили, оскільки була оскаржена до суду апеляційної інстанції, а тому не була обов`язковою до виконання і не створювала юридичних наслідків для будь-якого учасника виконавчого провадження не знайшли свого підтвердження.
Так, відповідно до статті 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Крім того, Верховний Суд звертає увагу на те, що згідно з частиною першою статті 195 СК України (у редакції до внесення змін Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набув чинності 08 липня 2017 року) заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.
Зазначена стаття не унеможливлювала стягнення аліментів виходячи з фактичного заробітку (доходу), у тому числі отриманого на іноземних компаніях, платника аліментів за наявності документів на підтвердження такого доходу. 
Помилкове тлумачення судами попередніх інстанцій норми права не вплинуло на правильність розгляду справи.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2018  року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді: | С. Ю. Мартєв     Є. В. Петров     В. М. Сімоненко