ПОСТАНОВА
Іменем України

26 серпня 2019 року 
Київ
справа №855/372/19
адміністративне провадження №А/9901/255/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І.В., 
суддів Соколова В.М., Шишова О.О.,
при секретарі судового засідання Головко О.В.,
за участю представників учасників судового процесу:
від позивача - Байдан С.М.,
від відповідача - Ющенка О.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу кандидата у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 210 ОСОБА_2 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року у складі колегії суддів: Лічевецького І.О. (головуючого), Ісаєнко Ю.А., Кузьменка В.В. у справі № 855/372/19 за позовом кандидата у народні депутати України в одномандатному виборному окрузі № 210 ОСОБА_2 до Центральної виборчої комісії про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов та протоколу,
УСТАНОВИВ:
21 серпня 2019 року кандидат у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 210 ОСОБА_2 (надалі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Центральної виборчої комісії (надалі - ЦВК, відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову ЦВК від 16 серпня 2019 року № 1880 "Про виконання судового рішення";
- визнати протиправною та скасувати постанову ЦВК від 16 серпня 2019 року № 1882 "Про факти порушення виборчого законодавства окружною виборчою комісією з виборів народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 210 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року";
- визнати протиправними дії ЦВК по складанню протоколу про підсумки голосування в одномандатному виборчому окрузі №210 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року від 16.08.2019 р.;
- визнати протиправним та скасувати Протокол про підсумки голосування в одномандатному виборчому окрузі №210 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року від 16 серпня 2019 року.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано кандидату у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 210 ОСОБА_2 строк до 15:00 год. 22 серпня 2019 року для усунення недоліків позовної заяви шляхом подачі документу, що посвідчує повноваження його представника Байдан С.М. на подачу позовної заяви.
На виконання вимог вказаної ухвали представником кандидата у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 210 ОСОБА_2 - Байдан С.М. , подано заяву про усунення недоліків, до якої додано засвідчену копію ордеру серії КС №274910, у якому зазначено, що адвокат надає правову допомогу кандидату у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 210 ОСОБА_2 у «будь-яких органах та усіх судах України».
22 серпня 2019 року Шостий апеляційний адміністративний суд постановив ухвалу про повернення позовної заяви кандидата у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 210 ОСОБА_2 на підставі пункту 3 частини 4 статті 169 Кодексу адміністартивного судочинства України (далі-КАС), оскільки її підписано без підтвердження повноважень такої особи на здійснення представництва. 
При цьому зазначає, що у графі поданого Байдан С.М. ордеру «назва органу, у якому надається правова допомога» міститься назва судового органу, у якому надається правова допомога кандидату у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 210 ОСОБА_2 - будь-який орган та усі суди України, без зазначення конкретного судового органу, як того вимагає чинне законодавство.
Не погодившись із таким судовим рішенням , представник позивача - адвокат Байдан С.М., з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для відкриття провадження до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Обґрунтовуючи позовну заяву, адвокат Байдан С.М., з посиланням на практику Європейського суду, зазначає, що ордер адвоката, про який йде мова у даній справі, був виписаний на підставі договору між позивачем та адвокатом, який містить тотожні тим, що закріплені в ордері формулювання про те, що адвокат Байдан С.М. уповноважена представляти інтереси позивача «в усіх судах України», що свідчить про наявність у даному випадку у неї повноважень на представництво інтересів позивача та відсутність перевищення повноважень адвоката.
Крім того вказує, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, допустив надмірний формалізм та порушив право позивача на доступ до суду. 
Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подав.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та наведені в апеляційній скарзі доводи, Верховний Суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі -   Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - це письмова або у визначених законом випадках усна домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина 3 статті 27 Закон № 5076-VI), в тому числі й презумпція правомірності договору, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
У договорі про надання правової допомоги закріплюється обсяг повноважень адвоката, а також вказуються обмеження щодо вчинення певних дій. Відповідно до частини 4 статті 26 Закону № 5076-VI адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону № 5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.
Згідно з частиною 3 статті 26 Закону № 5076-VI повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 5076-VI, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Так, відповідно до частини 4 статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону № 5076-VI.
Ордер на надання правової допомоги (далі - ордер) - це письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Закон № 5076-VI та іншими законами України.
Ордер, встановленої форми, є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених статтею 20 Закону № 5076-VI (пункт 5 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затверджене рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41) (далі - Положення).
В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України (пункт 4 Положення про ордер адвоката та порядок ведення реєстру ордерів, затверджено рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року №36 із змінами і доповненнями, внесеними рішенням Ради адвокатів України №79 від 16 лютого 2013 року, яке було чинним на момент укладення договору про надання правової допомоги від 19 серпня 2019 року між адвокатом Байдан С.М. та позивачем (далі - Положення 2012 р.).
Ордер, який видається адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням, обов`язково має містити підпис адвоката, який надає правову допомогу на підставі цього ордера та підпис керівника адвокатського бюро, адвокатського об`єднання та скріплений печаткою юридичної особи (пункт 11 Положення 2012 р.).
Також ордер містить наступні реквізити: серію, порядковий номер ордера; прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правову допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав; номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; ким ордер виданий; адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, що видає ордер; дату видачі ордера; підпис адвоката, який здійснює свою діяльність індивідуально та видав ордер або підпис адвоката, який згідно з ордером надає правову допомогу, якщо ордер, виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням, або підпис керівника адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро/адвокатського об`єднання у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро/адвокатським об`єднанням (пункт12 Положення 2012 р.).
Відповідальність за достовірність вказаних в ордері даних несе адвокат (особа, яка видала ордер) (пункт 15 Положення).
Також чинним законодавством України, а саме статтею 400-1 Кримінального кодексу України (далі - КК України), встановлено кримінальну відповідальність адвоката за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, встановлених договором про надання правничої допомоги.
Варто зауважити, що, виходячи зі змісту частин 1, 3 статті 26 Закону №5076-VI, ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) на підставі вже укладеного договору.
Тобто, ордер є документом, який лише посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги, тоді як увесь обсяг повноважень адвоката діяти від імені клієнта обумовлюється предметом договору про надання правової допомоги та колом визначених в ньому повноважень адвоката.
Таку саме правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного суду від 05 грудня 2018 року в справі № П/9901/736/18.
З договору про надання правової допомоги від 19 серпня 2019 року, укладеного між адвокатом Байдан С.М. та кандидатом в народні депутати України по одномандатному округу ОСОБА_2 (далі - Договір), не вбачається заборон на представництво інтересів позивача в судах, зокрема, і у Шостому апеляційному адміністративному суді Так, у пункті 1.1. зазначено, що за цим договором довіритель доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання представляти інтереси довірителя в усіх та будь-яких органах державної влади України, підприємствах, установах та організаціях (незалежно від форм власності) та банківських установах, в усіх судах України всіх інстанцій у справах за участю довірителя, та інших справах, що стосується чи можуть стосуватися його інтересів, в тому числі, але не виключно, в справах про адміністративні правопорушення.
Викладені обставини свідчать про наявність у адвоката Байдан С.М. права на представництво інтересів позивача, у тому числі і у Шостому апеляційному адміністративному суді. 
Таким чином повернення позовної заяви позивачеві на підставі п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України є безпідставним.
Разом із цим, колегія суддів не приймає до уваги посилання суду першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 9901/847/18 та посилання представника відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/939/19, оскільки дана справа стосується виборчих прав і розглядається в скорочені строки. До того ж недолік у змісті ордеру, про який йде мова вище, може бути усунений в ході розгляду цієї справи. Вирішення цього питання саме у такий спосіб не призведе до порушення принципу доступу до правосуддя.
Крім того, у рішенні від 08 грудня 2016 року у справі «ТОВ «ФРІДА» проти України» (заява №   24003/07) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) нагадав, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Проте встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. Крім того, обмеження буде несумісним із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), якщо воно не переслідує законну мету, та у разі відсутності розумного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення від 17 січня 2012 року у справі «Станев проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява № 36760/06).
Також, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France, заява №23805/94) ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.
У рішенні від 13 счня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97) та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Pйrez de Rada Cavanilles v. Spain) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.
За таких умов, колегія суддів доходить до висновку, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права знайшли своє підтвердження.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 320 КАС Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
З огляду на викладене, ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 243, 273, 310,. 320, 325 Кодексу адміністративного судочинства України
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу кандидата у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 210 ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року у справі № 855/372/19 за позовом кандидата у народні депутати України в одномандатному виборному окрузі № 210 ОСОБА_2 до Центральної виборчої комісії про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов та протоколу - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Cуддя-доповідач                                                                                І.В. Дашутін

Судді                                                                                                    В.М. Соколов

                                                                                                             О.О. Шишов