ПОСТАНОВА
Іменем України

01 липня 2019 року 
Київ
справа №855/190/19
адміністративне провадження №А/9901/152/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Жука А.В.,
суддів:                                                            Мартинюк Н. М., 
                                                                      Мельник-Томенко Ж.М.,
за участі:
секретаря судового засідання Носадчої О.Е.
представника відповідача Ющенка О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центральної виборчої комісії 
на рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2019 року (головуючий суддя - Бужак Н.П., судді: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.) 
у справі № 855/190/19
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до Центральної виборчої комісії 
про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Центральної виборчої комісії, в якому просила:
- визнати протиправною та скасувати постанову Центральної виборчої комісії від 24 червня 2019 року №1267 "Про відмову в реєстрації кандидата в народні депутати України ОСОБА_1 , висунутої в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №174 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року";
- зобов`язати Центральну виборчу комісію зареєструвати ОСОБА_1 кандидатом в народні депутати України висунутої в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №174 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.
2. Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції
Рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:  
- визнано протиправною та скасовано постанову Центральної виборчої комісії № 1267 від 24 червня 2019 року "Про відмову у реєстрації кандидата в народні депутати України ОСОБА_1 , висунутої в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі № 174 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року".
- зобов`язано Центральну виборчу комісію повторно розглянути документи щодо реєстрації ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати, яка балотується в одномандатному виборчому окрузі № 174 шляхом самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України "Про вибори народних депутатів України" з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 доведено її проживання на території України протягом останніх п`яти років до дня голосування, що відповідає вимогам частини другої статті 76 Конституції України та частини першої статті 9 Закону України "Про вибори народних депутатів України", а відповідач дійшов помилкового висновку про не дотримання позивачкою вимог Конституції України щодо проживання в Україні протягом останніх п`яти років на день проведення позачергових виборів народних депутатів України 21 липня 2019 року.
3. Короткий зміст вимог  апеляційної скарги та відзиву (заперечень)
Не погоджуючись з рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2019 року ЦВК звернулася до Верховного Суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що приймаючи постанову від 24 червня 2019 року № 1267 "Про відмову в реєстрації кандидата в народні депутати України ОСОБА_1 , висунутої в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №174 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року" комісія діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, тому оскаржувана постанова є законною, а підстави для її скасування відсутні.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
В судове засідання 01.07.2019 позивач не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, однак відповідно до частин 2, 3 статті 268 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу в апеляційній інстанції без участі позивача.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
19 червня 2019 року, на виконання вимог Закону України "Про вибори народних депутатів України", ОСОБА_1 звернулась до Центральної виборчої комісії із заявою про самовисування кандидатом у народні депутати України та просила зареєструвати її кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 174.
До заяви позивачем були додані наступні документи: автобіографія (на паперовому носії та в електронному вигляді), заява про відсутність заборгованості зі сплати аліментів; документ про внесення грошової застави (квитанція №СВ01715805/1 від 19 червня 2019 року); фотографії (на паперовому носії та в електронному вигляді), ксерокопії першої та другої сторінок паспорта громадянина України, передвиборча програма (на паперовому носії та в електронному вигляді).
Центральною виборчою комісією вказані документи були прийняті 19 червня 2019 року о 15 год. 02 хв., що підтверджується довідкою.
За результатами розгляду вказаних документів Центральною виборчою комісією 24 червня 2019 року, прийнято постанову № 1267 "Про відмову в реєстрації кандидата в народні депутати України ОСОБА_1 , висунутої в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №174 на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року".
Вказана постанова обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не дотримано вимоги статті 76 Конституції України та частина другої статті 9 Закону України "Про вибори народних депутатів України" щодо проживання в Україні протягом останніх п`яти років на день проведення позачергових виборів народних депутатів України 21 липня 2019 року.
Вважаючи вищезазначену постанову ЦВК протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернулася з даним позовом до суду.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)
4. Конституція України
Частина 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до  статті 38 Конституції України  громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Відповідно до частини другої  статті 76 Конституції України  народним депутатом України може бути обрано громадянина України, який на день виборів досяг двадцяти одного року, має право голосу і проживає в Україні протягом останніх п`яти років.
Згідно зі  ст. 77 Конституції України, порядок проведення виборів народних депутатів України встановлюється законом.
5.   Закон України від 30.06.2004 № 1932-IV "Про Центральну виборчу комісію"  (далі - Закон № 1932-ІV)  
Відповідно до частини першої  статті 1 Закону № 1932-IV  Комісія є постійно діючим колегіальним державним органом, який діє на підставі  Конституції України  та  законів України  і наділений повноваженнями щодо організації підготовки і проведення виборів Президента України, у порядку та в межах, встановлених законами України.
За  статтею 2 Закону № 1932-IV  Комісія відповідно до своїх повноважень забезпечує дотримання передбачених  Конституцією Українита  законами України принципів  і засад виборчого процесу, реалізацію виборчих прав громадян України. Комісія будує свою діяльність на принципах верховенства права, законності, незалежності, об`єктивності, компетентності, професійності, колегіальності розгляду і вирішення питань, обґрунтованості прийнятих рішень, відкритості і публічності.
Згідно з частиною другою  статті 3 Закону № 1932-IV  Комісія та її члени зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією України, цим та іншими законами України.
Відповідно до  статті 10 Закону № 1932-IV  порядок організації роботи Комісії визначається цим Законом, Регламентом Центральної виборчої комісії (далі - Регламент), а також іншими актами, що приймаються Комісією на виконання цього та інших законів України.
Згідно з пунктом 6  статті 19 Закону № 1932-IV   комісія реєструє кандидатів у народні депутати України в порядку, встановленому законом.
6. Закон України «Про вибори народних депутатів України» від 17 листопада 2011 №4061-VI  (далі - Закон №4061-VI)
Відповідно до частин першої та другої  статті 9 Закону України «Про вибори народних депутатів України»  депутатом може бути обраний громадянин України, який на день виборів досяг двадцяти одного року, має право голосу і проживає в Україні протягом останніх п`яти років.
Згідно з частиною третьою  статті 9 Закону №4061-VI  такими, що проживають в Україні, уважаються також особи, які проживають разом з особами, зазначеними в пункті 3 частини другої цієї статті, як члени їхніх сімей.
  Відповідно частини першої  статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України»  Центральна виборча комісія реєструє кандидата у депутати у відповідному окрузі за умови отримання нею визначених документів.
Частиною другою    статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України»  встановлено, що Центральна виборча комісія реєструє кандидата у депутати, який балотується в одномандатному окрузі в порядку самовисування, за умови пред`явлення ним особисто одного із документів, передбачених    пунктами 1    або    2 частини третьої  статті 2    цього Закону, та отримання нею, зокрема, таких документів:
<…>
2) автобіографії кандидата в депутати, на паперовому носії та в електронному вигляді, що обов`язково повинна містити: прізвище, власне ім`я (всі власні імена) та по батькові (за наявності), число, місяць, рік і місце народження, громадянство із зазначенням часу проживання на території України, відомості про освіту, трудову діяльність, посаду (заняття), місце роботи, громадську роботу (у тому числі на виборних посадах), партійність, склад сім`ї, адресу місця проживання, контактний номер телефону, відомості про наявність чи відсутність судимості.
Відповідно до частини першої  статті 60 Закону №4061-VI  Центральна виборча комісія відмовляє в реєстрації кандидата (кандидатів) у депутати в разі:
1) порушення вимог    частин четвертої,    п`ятої  статті 52    цього Закону;
2) відсутності документів, зазначених у    частині першій статті 54    чи    частинах першій    або    другій  статті 55    цього Закону;
3) припинення громадянства України кандидата у депутати;
4) вибуття особи, висунутої кандидатом у депутати, за межі України для проживання чи з метою отримання політичного притулку;
5) визнання особи, висунутої кандидатом у депутати, недієздатною;
6) набрання щодо особи, висунутої кандидатом у депутати, законної сили обвинувальним вироком суду за вчинення умисного злочину;
7) виявлення обставин, які позбавляють особу, висунуту кандидатом у депутати, права бути обраною депутатом відповідно до    статті 9    цього Закону;
8) висування кандидата (кандидатів) у депутати від партії, яка здійснює пропаганду комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів, їхньої символіки та щодо якої в установленому Кабінетом Міністрів України порядку прийнято рішення про невідповідність її діяльності, найменування та/або символіки вимогам    Закону України    «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».
Відповідно до частини другої  статті 60 Закону №4061-VI  рішення про відмову в реєстрації кандидата (кандидатів) у депутати повинно містити вичерпні підстави відмови. Копія цього рішення не пізніше наступного дня після його прийняття видається (направляється) представнику партії або кандидату в депутати, який балотується в одномандатному окрузі.
Частиною третьою  статті 60 Закону №4061-VI  передбачено, що помилки і неточності, виявлені в поданих кандидатами на реєстрацію документах, підлягають виправленню і не є підставою для відмови в реєстрації кандидата в депутати.
7. Закон України «Про громадянство України» від 17 січня 2001 року №2235-ІІІ (далі - Закон №2235-ІІІ)
Відповідно до статті 1 Закону №2235-ІІІ безперервне проживання на території України - це проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
У спірній постанові Центральна виборча комісія   вказує про те, що за інформацією щодо перетину державного кордону України, наданою Державною прикордонною службою України, ОСОБА_1 виїхала за межі України 16 жовтня 2016 року. Дані стосовно повернення ОСОБА_1 на територію України в Державної прикордонної служби України відсутні. 
Згідно з поясненням ОСОБА_1 від 22 червня 2019 року поданих до ЦВК, 16 жовтня 2016 року вона виїхала за кордон у приватних справах та повернулася до України 31 жовтня 2016року. Однак документів, які б підтверджували факт повернення ОСОБА_1 цього дня в Україну, остання не надала.
Вищенаведені обставини, на думку скаржника, в силу приписів п. 7 ч. 1 ст. 60 Закону №4061-VI, були підставою для відмови в реєстрації кандидата в депутати.
Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на наступне.
Як слідує з матеріалів справи, позивачем до ЦВК разом із заявою про самовисування кандидатом у народні депутати України було подано пакет документів, зокрема, автобіографію, в якій зазначено всі встановлені п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону №4061-VI відомості.
Вищевказана автобіографія містить відомості, щодо громадянства, часу проживання на території України, трудової діяльності, тощо.
Із зазначених відомостей, зокрема, інформації стосовно трудової діяльності, слідує, що в період з 2011 - 2018 р.р. позивач перебувала в трудових відносинах з Комунальним початковим спеціалізованим мистецьким навчальним закладом «Дитяча школа мистецтв № 4 ім. М.Д. Леонтовича» на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи. В період з 2019 року - по сьогоднішній день позивач займає посаду директора Комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Дитяча музична школа № 10».
Також, на прохання ЦВК від 22.06.2019 року про надання ОСОБА_1 підтвердження стосовно її повернення на територію України після 16 жовтня 2016, так як даних про це з Державної прикордонної служби України до ЦВК не надано у зв`язку з їх відсутністю, остання надала пояснення від 22.06.2019 року зареєстровані в ЦВК 23.06.2019 року за вх.№21-36-24147. 
У своїх поясненнях ОСОБА_1 вказала про те, що 16.10.2016 року виїжджала в Ізраїль до рідного дядька у приватних справах, а 31.10.2016 року повернулась на територію України. Відмітки про виїзд з України та в`їзд до України були проставлені в паспорті громадянина України для виїзду за кордон, який був зданий в обмін на новий 06.09.2018 року. До вказаних пояснень позивачем було долучено копію чинного паспорта громадянина України для виїзду за кордон FS 469759 виданого 06 вересня 2018 року з проставленими відмітками про виїзд з України 20.03.2019 року та в`їзд в Україну 28.03.2019 року.
Суд першої інстанції, приймаючи рішення про часткове задоволення позову виходив з того, що ОСОБА_1 доведено її проживання на території України протягом останніх п`яти років до дня голосування, що відповідає вимогам частини другої статті 76 Конституції України та частини першої статті 9 Закону України "Про вибори народних депутатів України".
Обґрунтовуючи свою позицію Шостий апеляційний адміністративний суд встановив, що 01 листопада 2016 року позивачка повернулась до України, що підтверджується довідкою про заброньовані на її ім`я авіаквитки, яка додана позивачкою до позовної заяви.
Також судом першої інстанції вказано, що на підтвердження свого проживання на території України протягом останніх п`яти років позивачкою надано:
- довідку №38 від 25.06.2019 року за підписом директора Комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу "Дитяча щкола мистецтв №4 імені М.Д.Леонтовича" ОСОБА_2 ., з якої вбачається, що ОСОБА_1 працювала в даному закладі на посаді директора з навчальної роботи з 07.11.2011 року по 31.12.2018 року на основній роботі, а з 10.01.2019 року по 31.05.2019 року за сумісництвом. Крім того, у період з 17 жовтня 2016 року по 02 листопада 2016 року позивачці була надана частина основної щорічної відпустки тривалістю 17 календарних днів;
- копії трудової книжки (АЕ НОМЕР_1 ), відповідно до якої остання з 07.11.2011 року по 31.12.2018 року працювала на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи в ДШМ-4, перейменована в Комунальний початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад "Дитяча школа мистецтв №4 імені М.Д.Леонтовича";
- характеристика за №70 від 22 листопада 2016 року за підписом директора Комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу "Дитяча школа мистецтв №4 імені М.Д.Леонтовича" ОСОБА_2 ;
- акт обстеження умов проживання від 22 листопада 2016 року, за місцем реєстрації ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) було проведено обстеження умов проживання;
- довідку про проходження навчання (курсу підготовки) кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки вихователі відповідно до якої ОСОБА_1 в період з 06 по 09 лютого 2017 року пройшла курс підготовки кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки вихователі;
- рекомендацію про включення до Єдиного Електронного банку данних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування і сім`ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователі від 15.02.2017 року, виданої на ім`я позивачки;
- висновок служби у справах дітей по Холодногірського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради щодо включення до банку даних як кандидатів в прийомні батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за №04-42/420-17-17 від 30.03.2017 року про проходження курсу навчання кандидатів у прийомні батьки в період з 06 по 09 лютого 2017 року.
Вказані документи стали підставою для висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 доведено її проживання на території України протягом останніх п`яти років, а відповідач прийшов до помилкового висновку про недотримання позивачкою вимог Конституції України щодо проживання в Україні протягом останніх п`яти років на день проведення позачергових виборів народних депутатів України 21 липня 2019 року.
З вказаними висновками Шостого апеляційного адміністративного суду колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.
Системний аналіз законодавства в контексті вимог частини другої статті 76 Конституції України та частини другої статті 9 Закону України "Про вибори народних депутатів України" свідчить, що для визнання факту проживання в Україні протягом останніх п`яти років, громадянин має перебувати на її території абсолютну більшість (більше 180) днів кожного із цих п`яти річних періодів, які йдуть підряд та безпосередньо передують дню виборів.
Саме на Центральну виборчу комісію покладено обов`язок неухильного забезпечення реалізації виборчих    прав громадян України, а діяльність комісії    направлена на дотримання конституційних та законодавчих засад виборчого процесу.
Загальними повноваженнями Центральної виборчої комісії є здійснення контролю за додержанням вимог законодавства України про вибори і референдуми та забезпечення однакового застосування законодавства України про вибори і референдуми на всій території України.
Центральна виборча комісія має право здійснити перевірку щодо осіб, які балотуються кандидатами у народні депутати України, на відповідність вимогам статті 76 Конституції України та статті 9 Закону України "Про вибори народних депутатів України".
Вищенаведені статті спрямовані на забезпечення повного з`ясування    обставин для прийняття розсудливого та об`єктивного рішення.
Центральна виборча комісія не є пасивним спостерігачем за тим, що подає особа, яка балотується кандидатом в народні депутати України, на підтвердження свого права бути обраною відповідно до ст. 9 Закону №4061-VI.
Для прийняття обґрунтованого рішення, Центральну виборчу комісію наділено повноваженням збирати та оцінювати докази, а також сприяти реалізації прав осіб, шляхом витребовування необхідних документів у разі потреби.
Частиною 5 статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи потребу в забезпеченні єдиного застосування закону в подібних правовідносинах, щодо застосування норми права у спірних правовідносинах, в постанові Верховного Суду у справі №855/152/19 від 25 червня 2019 року, яка в даній категорії спорів є остаточною, суд дійшов висновку, що обов`язок підтвердити відповідність кандидата в народні депутати вимогам, установленим статтею 76 Конституції України та статтею 9 Закону №4061-VI, покладається на особу, яка звернулася із заявою про реєстрацію кандидатом в народні депутати України. Оцінка правомірності й обґрунтованості рішення ЦВК про відмову в реєстрації особи як кандидата в народні депутати має здійснюватися в межах тих доказів, які подавалися кандидатом до ЦВК разом із заявою про реєстрацію.
Водночас судом першої інстанції не було враховано зазначені висновки Верховного Суду та прийнято рішення на підставі доказів, які були надані позивачем безпосередньо до суду першої інстанції, та які не досліджувались Центральною виборчою комісією при прийнятті оскаржуваної постанови №1276 від 24.06.2019, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав про задоволення позову ОСОБА_1 .
За такого правового регулювання та обставин справи доводи позивача про порушення відповідачем вимог Закону №4061-VI під час вирішення питання про реєстрацію кандидата в народні депутата ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження, а тому Суд констатує відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Також, Верховний Суд вважає необґрунтованими письмові пояснення позивача, надані суду першої інстанції щодо неможливості подати вищенаведені документи до ЦВК, оскільки 22.06.2019 та 23.06.2019 є вихідними днями, а копії вищезазначених документів з місця роботи та органів опіки Фельдман М.А. мала можливість отримати лише 24.06.2019 року, тобто в день прийняття ЦВК оскаржуваного рішення. 
Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що засідання Центральної виборчої комісії, на якій було прийнято оскаржувану постанову розпочалось 24.06.2019 о 19 годині 40 хвилин, а отже у позивачки була можливість надати до ЦВК протягом цілого робочого дня 24.06.2019 будь-які інші докази на підтвердження факту її проживання на території України протягом останніх п`яти років, в тому числі і ті, які в подальшому було нею подано до суду першої інстанції.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ЦВК, досліджуючи подані ОСОБА_1 документи, та, маючи обґрунтовані сумніви з приводу відповідності ОСОБА_1 ст. 9 Закону №4061-VI, дійшла правильного висновку про відмову позивачці в реєстрації кандидатом у депутати, що не було враховано судом першої інстанції і призвело до ухвалення незаконного рішення про часткове задоволення позову.
Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та приймаються судом апеляційної інстанції в якості належних, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, в зв`язку з чим рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.06.2019 слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з пунктами 3, 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Оскільки Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неправильне вирішення спору, рішення суду першої інстанції слід скасувати з ухваленням нового рішення, яким у задоволені адміністративного позову відмовити.
Відповідності до статті 139, 273 КАС України з Центральної виборчої комісії на користь Державного бюджету слід стягнути судовий збір в сумі 1152,60 грн.
Керуючись статтями  272,  273,  277,  278,  292,  293,  308,  311,  312,  315,  320,  321,  322  Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Центральної виборчої комісії - задовольнити.
Рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2019 року - скасувати.
Ухвалити нове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.
Стягнути з Центральної виборчої комісії (01133, м. Київ, вул. пл. Лесі Українки,1; код ЄДРПОУ 21661450 за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державної судової адміністрації України  (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код ЄДРПОУ 37993783; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві; код банку отримувача 820019; рахунок отримувача 31215256700001; код класифікації доходів бюджету 22030106 "Судовий збір" (Державна судова адміністрація України) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1152 (одну тисячу сто п`ятдесят дві) гривні 60 копійок.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючої суддя                                                                                                                         А.В. Жук
судді                                                                                                                                                                          Н.М. Мартинюк
                                                                                                                                                                          Ж.М. Мельник-Томенко