ПОСТАНОВА
Іменем України

21 серпня 2019 року 

м. Київ
справа №802/205/16-а
адміністративне провадження №К/9901/13066/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П. 

розглянув у письмовому провадженні 
касаційну скаргу Національного банку України
на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2016 року (колегія у складі суддів Чернюк А.Ю., Богоніс М.Б., Дмитришена Р.М.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року (колегія у складі суддів Гонтарук В. М., Граб Л.С., Біла Л.М.)
у справі №802/205/16-а
за позовом Приватного підприємства "Вектор - М" 
до Національного банку України
третя особа - Публічне акціонерне товариство "Енергобанк" 
про визнання протиправною бездіяльності.

І. РУХ СПРАВИ

1.          24.02.2016 до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ПП "Вектор - М» до Національного банку України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПАТ «Енергобанк» про визнання неправомірною бездіяльності.
2.          Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.05.2016, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016, позов задоволено.
3.          Крім того, ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.05.2016 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.
4.          Не погоджуючись з рішеннями судів, ухвалених по суті позовних вимог відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів, прийняти нове рішення про відмову в позові. Розгляд справи просив здійснювати у відкритому судовому засіданні за участю сторін.
5.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.08.2016 відкрито касаційне провадження.
6.          У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу передано Верховному Суду.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7.          29.03.2013 між ПП «Вектор-М» та ПАТ «Енергобанк» укладено Договір банківського рахунку № НОМЕР_1 .
8.          21 та 27 січня 2015 року ПП «Вектор-М» подано до Банку платіжні доручення про перерахування на користь ТОВ «ТД «Олійно-жирова компанія» коштів. Сума наданих до виконання платіжних доручень складає 8800000,00 грн.
9.          У зв`язку з невиконанням ПАТ «Енергобанк» платіжних доручень, позивач 19.02.2015 звернувся до голови правління Банку з вимогою виконати належним чином платіжні доручення. Вінницька регіональна дирекція ПАТ «Енергобанк» листом від 05.03.2015 повідомила ПП «Вектор-М», що у зв`язку з віднесенням ПАТ «Енергобанк» до категорії неплатоспроможних (постанова Правління Національного банку України від 12.02.2015 №96), запровадження з 13.02.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Енергобанк», розрахункові документи, що не сплачені з вини неплатоспроможного банку повернені без виконання.
10.          Постановою Правління Національного банку України № 48/БТ від 22.01.2015 віднесено ПАТ «Енергобанк» до категорії проблемних та запроваджено особливий режим контролю за діяльністю банку.
11.          Постановою Правління Національного банку України від 12.02.2015 № 96 віднесено ПАТ "Енергобанк" до категорії неплатоспроможних".
12.          Постановою Правління Національного банку України від 11.06.2015 № 370 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Енергобанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.06.2015 № 115 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Енергобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Енергобанк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" Ільчука О.П. строком на 1 рік.
13.          Після того, як було відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ПАТ "Енергобанк", 19.06.2015 ПП «Вектор-М» звернулось із відповідним листом про визнання грошових вимог кредитора до ПАТ "Енергобанк", в якому просили визнати ПП «Вектор-М» кредитором ПАТ "Енергобанк" на загальну суму 8 807 733 грн.
14.          08.10.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Енергобанк".
15.          02.12.2015 ПП «Вектор-М» отримало від ПАТ "Енергобанк" лист, про визнання ПП «Вектор-М» кредитором ПАТ "Енергобанк" та включення до сьомої черги на суму 8 807 733 грн.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

16.          Позивач стверджував, що його кредиторські вимоги задоволені не будуть, оскільки сума зобов`язань ПАТ «Енергобанк» значно перевищує суму вартості активів, за рахунок яких будуть задоволені вимоги кредиторів. Така ситуація склалась внаслідок бездіяльності НБУ, який не вжив своєчасних заходів відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про Національний банк України», що й призвело до негативних фінансово-економічних наслідків в ПАТ «Енергобанк» та порушення прав підприємства як вкладника.
17.          Відповідач проти позову заперечував. В першу чергу наполягав на залишенні позову без розгляду з підстав пропуску шестимісячного строку звернення до суду, який почався з 13.02.2015. Позивач не довів порушення його прав. Національним Банком України після проведення останнього інспектування здійснювались всі необхідні дії наглядового характеру, застосовувались належні, своєчасні та адекватні заходи впливу з метою запобігання банкрутству. 
18.          Доводи про пропуск строку звернення до суду відхилено та розглянуто справу по суті.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

19.          Задовольняючи позов суди, виходили з того, що НБУ наділений широким спектром інструментів впливу на підконтрольні банки. Такий механізм вирішення проблемних питань банків покликаний задля дотримання прав та інтересів вкладників. Разом з тим, за порушення вимог нормативно-правових актів Національного банку відповідачем до ПАТ «Енергобанк» застосовано наступні заходи впливу: накладено штраф та письмове заперечення за порушення відділенням №1 ПАТ «Енергобанк» в м. Луганськ вимог Правил надання банкам України інформації України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. 
20.          Враховуючи, що за результатами перевірки встановлено чисельні порушення Банком вимог законодавчих та нормативних актів Національного банку України та наявність у відповідача низки передбачених законодавством заходів впливу, що можуть бути застосовані у разі виявлення порушення банківського законодавства, Національним банком України не прийнято усіх адекватних, негайних та рішучих дій по виведенню вищезазначеної банківської установи із нестабільного стану.
21.          Крім того, відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримав від ПАТ "Енергобанк" листа 02.12.2015 про те, що ПП "Вектор-М" визнано кредитором ПАТ "Енергобанк" та включено до сьомої черги, позивачем не пропущено строк звернення до суду.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

22.          У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів з таких підстав:
А) суди не взяли до уваги доводи відповідача про те, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом. Також дійшли неправильного висновку, що про порушення свої прав він дізнався 02.12.2015 з листа, отриманого від банку. 
Відповідач наполягає на тому, що порушення своїх прав позивач мав знати з 13.02.2015, коли на офіційних сайтах і Фонду, і НБУ було розміщено інформацію про запровадження тимчасової адміністрації та віднесення ПАТ "Енергобанк" до категорії неплатоспроможних.
Більше того, листом від 05.03.2015 ПАТ "Енергобанк" повідомляв позивача про повернення без виконання платіжних доручень у зв`язку з віднесенням банку до неплатоспроможних. Проте позивач звернувся до суду лише через 12 місяців.
Б) суди не взяли до уваги. що позивач не має адміністративно процесуальної дієздатності на звернення до суду з даним позовом, оскільки відповідні правовідносини виникли між НБУ та ПАТ "Енергобанк";
В) позивач не довів в чому полягає порушення його прав та не обґрунтував ефективність такого захисту шляхом визнання протиправними дій НБУ. Задоволення вимог кредиторів здійснюється за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, в певній черговості та порядку. Тому права позивача не порушені;
Г) суди застосували постанову Правління НБУ від 08.05.2002 № 171, яка втратила чинність;
Д) виключно НБУ, а не судами, можуть здійснюватись повноваження і прийматись рішення, які належать до компетенції НБУ;
Е) суди не належно оцінили докази, надані НБУ.
23.          Заперечення на касаційну скаргу не надходили до Суду.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ 

24.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, та дійшов висновку про задоволення касаційної скарги.
25.          В першу чергу звертає увагу, що протягом усього розгляду справи судами попередніх інстанцій відповідач наполягав на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до суду з даним позовом. Тим більше, звертаючись до суду з позовом позивач повинен був усвідомлювати наслідки своєї процесуальної поведінки, наслідки прийняття рішення суду про залишення позову без розгляду, в тому числі, можливого пропуску строку для повторного звернення до суду.
26.          На цьому аргументі скаржник наполягає й під час перегляду в касаційному порядку судових рішень, прийнятих по суті спору, тому він не може бути проігнорований Судом.
27.          Верховним Судом неодноразово розглядались справи у аналогічних правовідносинах, з аналогічним предметом спору, та висловлено правову позицію. Зокрема, у постанові від 12.06.2018 у справі № 826/2158/17, постанові від 31.05.2018 у справі № 826/15789/16, постанові від 03.05.2018 у справі № 826/26727/15, постанові від 03.05.2018 у справі № 826/8153/16, постанові від 25.04.2018 у справі № 826/3994/16, постанові від 21.02.2018 у справі № 826/6940/16. 
28.          Відтак, судова практика щодо розгляду цієї категорії спорів є усталеною і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї. 
29.          Відповідно положень ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення передбачених законом вимог.
30.          Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
31.          Згідно з ст. 100 КАС України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. 
32.          Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду із позовними вимогами, а суд апеляційної інстанції на це звернув уваги, хоча відповідач про це зазначав.
33.          Відповідно до положень ст. 67 Закону України "Про банки і банківську діяльність" метою банківського нагляду є стабільність банківської системи та захист інтересів вкладників і кредиторів банку щодо безпеки зберігання коштів клієнтів на банківських рахунках. Наглядова діяльність Національного банку України охоплює всі банки, їх відокремлені підрозділи, афілійованих та споріднених осіб банків, банківські групи, учасників банківських груп на території України та за кордоном, установи іноземних банків в Україні, а також інших юридичних та фізичних осіб у частині дотримання вимог цього Закону щодо здійснення банківської діяльності.
34.          Проте, як встановлено у ч. 3 ст. 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Національний банк України не здійснює банківський нагляд за банком у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, здійснюється ліквідація, крім отримання звітності в установленому Національним банком України порядку.
35.          Отже, з моменту запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "Енергобанк" - 12 лютого 2015 року, Національний банк України не здійснює банківський нагляд за зазначеним банком, крім отримання звітності в установленому Національним банком України порядку, а тому бездіяльність відповідача, яка оскаржується позивачем, мала місце до запровадження тимчасової адміністрації, гіпотетично могла б мати місце до запровадження тимчасової адміністрації, тобто до 12 лютого 2015 року.
36.          Направлене позивачем 06 листопада 2015 року звернення до ПАТ "Енергобанк" та надання листом від 02 грудня 2015 року № 3856/28.6, за підписом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Енергобанк" Брайко С.А., відповіді жодним чином не пов`язані з предметом розгляду справи щодо бездіяльності Національного банку України, а посилання на те, що позивач дізнався про порушення своїх прав саме з цього листа і саме дату отримання його листа необхідно вважати початком відліку строку позовної давності, є безпідставним.
37.          Враховуючи, що інформація про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Енергобанк" буда відкритою і доступною з 13 лютого 2015 року, перебіг строку звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів розпочався саме з 13 лютого 2015 року. Водночас, позивач, отримав у березні 2015 року від ПАТ "Енергобанк" лист від 05 березня 2015 року №55, проте, що про повернення без виконання його платіжних доручень у зв`язку з віднесенням банку до неплатоспроможних та запровадження з 13.02.2015 тимчасової адміністрації, тому повинен був бути обізнаним про запровадження віднесення банку до категорії неплатоспроможних.
38.          Проте позивач звернувся до суду з адміністративним позовом лише 24 лютого 2016 року, тобто з пропуском строку встановленого законом.
39.          Суд відзначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами
40.          Відповідно до ст. 100 КАС України (в редакції, чинній на час звернення до суду) Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.
41.          Вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду з мотивів пропуску строку не унеможливлює залишення позовної заяви без розгляду в майбутньому, якщо для цього будуть відповідні правові підстави.
44. З огляду на вищенаведене, Суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалення нового рішення про залишення позовної заяви без розгляду.
46.          Відповідно до частини 1 статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 354, 356 КАС України, Суд 

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Національного банку України задовольнити.
2. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у справі №802/205/16-а скасувати.
3. Позов Приватного підприємства "Вектор - М" до Національного банку України, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Енергобанк" про визнання протиправною бездіяльності залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

   Суддя                                                                                                     Кравчук В.М.

Суддя                                                                                                               Єзеров А.А.
                                                                      
Суддя                                                                                                              Стародуб О.П.