ПОСТАНОВА
Іменем України

05 липня 2019 року 
Київ
справа №826/5678/17
адміністративне провадження №К/9901/159/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Уханенка С.А.,
суддів: Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,  
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскора" до державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кітаєва Станіслава Сергійовича, Міністерства юстиції України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "КАСТОДІАН ГАРАНТ" про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
за касаційною скаргою прокуратури міста Києва на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року (головуючий - Федорчук А.Б.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року (головуючий -     Безименна Н.В., судді: Кучма А.Ю., Аліменко В.О.),
В С Т А Н О В И В:
27 квітня 2017 року ТОВ "Діскора" звернулося до суду з позовом, в якому просило:
1) визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України, що полягає у невжитті дій, спрямованих на повернення державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Соборний відділ ДВС) Кітаєвим С.С. без прийняття до виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2017 р.                № 904/299/16;
2) визнати протиправними дії державного виконавця Соборного відділу ДВС Кітаєва С.С. щодо прийняття до виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2017 р. № 904/299/16 та відкриття виконавчого провадження ВП № 53847978;
3) скасувати постанову державного виконавця Соборного відділу ДВС Кітаєва С.С. від 26.04.2017 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 53847978;
4) зобов`язати Міністерство юстиції України та державного виконавця Соборного відділу ДВС Кітаєва С.С. вжити заходів щодо повернення без прийняття до виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2017 р. № 904/299/16.
Одночасно позивач заявив клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом: 
- заборони державному виконавцю вчиняти будь-які виконавчі дії щодо боржника ТОВ "КАСТОДІАН ГАРАНТ", у тому числі, але не виключно, направляти вимоги про списання з рахунку у цінних паперах ТОВ "Галтера" пакету простих іменних акцій ПАТ "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" у кількості 111956480 штук, що становить 94,572% статутного капіталу товариства, а також вчиняти будь-які інші дії, спрямовані на примусове виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2017 р. № 904/299/16;
- заборони ТОВ "КАСТОДІАН ГАРАНТ" приймати до виконання та виконувати будь-які документи щодо виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2017 р. у справі № 904/299/16, в тому числі, але не виключно, будь-які вимоги, постанови, розпорядження про списання з рахунку у цінних паперах ТОВ "Галтера" пакету акцій ПАТ "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" у кількості 111956480 штук простих іменних акцій, що становить 94,572 % статутного капіталу товариства.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року відкрито провадження у справі.
Іншою ухвалою від 27 квітня 2017 року Окружний адміністративний суд міста Києва частково задовольнив клопотання позивача про забезпечення позову та заборонив державному виконавцю Кітаєву С.С., Соборному відділу ДВС, його посадовим особам, Міністерству юстиції України, його відокремленим підрозділам та посадовим особам вчиняти будь-які дії щодо боржника ТОВ "КАСТОДІАН ГАРАНТ" за виконавчим провадженням ВП №53847978, в тому числі, але не виключно, направляти вимоги про списання з рахунку у цінних паперах ТОВ "Галтера" пакету простих іменних акцій ПАТ "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" у кількості 111956480 штук, що становить 94,572% статутного капіталу товариства, а також вчиняти будь-які інші дії за виконавчим провадженням ВП №53847978. В іншій частині клопотання суд відмовив.
За клопотанням позивача ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2017 року скасовано заходи забезпечення позову.
Ухвалою від 04 жовтня 2017 року окружний суд залишив позовну заяву ТОВ "Діскора" без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року апеляційну скаргу прокуратури міста Києва залишено без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року про забезпечення позову - без змін.
У касаційній скарзі прокуратура міста Києва, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати прийняті ними рішення щодо забезпечення позову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання ТОВ "Діскора" про вжиття заходів забезпечення позову. 
Зокрема, скаржник вказує на необґрунтованість висновків судів про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі. Крім того, забезпечення позову шляхом заборони державному виконавцю вчиняти дії, спрямовані на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, порушує статтю 129 Конституції України і положення Закону України "Про виконавче провадження".
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Частиною першою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України в редакції, чинній до 15.12.2017 р.) встановлено, що суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
В пункті 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" увагу суддів звернуто на те, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи, клопотання про забезпечення позову обґрунтовувалось тим, що ТОВ "Галтера" (учасником якого є ТОВ "Діскора") є боржником у виконавчому провадженні ВП №53847978 щодо виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2017 р. у справі № 904/299/16 за позовом Фонду державного майна України про розірвання укладеного між останнім і ТОВ "Галтера" договору купівлі-продажу пакету простих іменних акцій ПАТ "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" у кількості 111956480 штук та зобов`язання ТОВ "КАСТОДІАН ГАРАНТ" списати їх з рахунку у цінних паперах ТОВ "Галтера". Беручи до уваги, що вказаний пакет акцій ПАТ "Авіаційна компанія "Дніпроавіа" становить 94,572% статутного капіталу ТОВ "Галтера", то, на думку позивача, його списання з рахунку цього товариства може призвести до порушення прав та інтересів позивача на отримання дивідендів.
Мотивуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції послався на очевидну незаконність дій державного виконавця щодо прийняття до виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2017 р. № 904/299/16 (виданого на примусове виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2017 р.) і відкриття виконавчого провадження ВП №53847978 та зазначив, що у випадку примусового виконання вказаного наказу господарського суду виконавче провадження ВП №53847978 підлягатиме закінченню відповідно до статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", що в свою чергу унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову в цій адміністративній справі в частині зобов`язання відповідачів вжити заходів щодо повернення без прийняття до виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2017 р. № 904/299/16.
Суд апеляційної інстанції погодився з наведеною мотивацією окружного суду, додатково зазначивши, що з відомостей, наданих на запит Київського апеляційного адміністративного суду господарським судом Дніпропетровської області і Вищим господарським судом України, вбачається, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2017 р. не набрало законної сили на час відкриття виконавчого провадження, оскільки 11.04.2017 р. на нього була подана апеляційна скарга. За доводами апеляційного суду, ця обставина підтверджує правильність висновку суду першої інстанції щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.
Разом з тим, прийнявши до розгляду позовну заяву ТОВ "Діскора", яке не було учасником виконавчого провадження ВП №53847978, та задовольнивши клопотання такої особи, суд першої інстанції ніяким чином не аргументував, які права, свободи чи інтереси позивача були порушені державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП №53847978 та у чому полягала очевидна протиправність дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що підлягав примусовому виконанню.
Крім того, суд допустив забезпечення позову шляхом встановлення заборони вчиняти будь-які дії щодо боржника (без визначення вичерпного переліку таких дій) особам, які не є учасниками справи (Соборному відділу ДВС, його посадовим особам, відокремленим підрозділам та посадовим особам Міністерства юстиції України), що не відповідає предмету спору.
Отже, забезпечивши у такий спосіб позов, окружний суд фактично ухвалив рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Не можна погодитись і з мотивами суду апеляційної інстанції, враховуючи, що на час вирішення питання про забезпечення позову окружний суд не мав належних доказів щодо набрання рішенням господарського суду законної сили. Водночас ці відомості стосуються правової оцінки обставин справи і знов-таки свідчать про фактичний розгляд справи по суті.
За наведених обставин оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій про вжиття заходів забезпечення позову не можна визнати законними і обґрунтованими.
Відповідно до положень статті 351 КАС України порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, є підставою для скасування судових рішень з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні клопотання позивача від 27 квітня 2017 року про вжиття заходів забезпечення позову.
Керуючись статтями 345, 351, 355, 356, 359 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу прокуратури міста Києва задовольнити.
2. Скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року.
3. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Діскора" про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.
4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.
Головуючий                                                                                           С.А. Уханенко
Судді                                                                                                     О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська