ПОСТАНОВА
Іменем України

25 червня 2019 року 
м. Київ
справа №686/13090/17
касаційне провадження №К/9901/3053/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я.

за участю секретаря Жидецької В.В.

позивача - ОСОБА_1 

представника відповідача - Пухлія В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.09.2017 (суддя Салоїд Н.М.) та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 (головуючий суддя - Граб Л.С., судді: Гонтарук В.М., Біла Л.М.) у справі № 686/13090/17 за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької митниці ДФС про скасування постанови про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Хмельницької митниці ДФС, в якому просив скасувати постанову від 23.06.2017 у справі про порушення митних правил № 0026/400000000/17 та закрити провадження у цій справі.
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області постановою від 05.09.2017 позов задовольнив частково. Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за статтею 485 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) закрив у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.
Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 15.11.2017 постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.09.2017 скасував у частині закриття провадження у справі та прийняв у цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В іншій частині постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.09.2017 залишив без змін.
ОСОБА_1 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.09.2017, постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме -          статей 467, 485, 526 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій).
Зокрема, наголошує, що висновки судів не відповідають обставинам справи, а факти, які мають значення для привального вирішення спору, не встановлені. 
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15.03.2016 ОСОБА_1 для здійснення митного оформленим товару «самохідний обприскувач, що був у використанні, марки John Deere 4830, серійний номер 1N04830XEB0018234» подано на митний пост «Хмельницький-центральний» Хмельницької митниці ДФС митну декларацію № 400050000/2016/002935 та дані про те, що поставка цього товару здійснювалась на виконання контракту від 16.01.2016 № 2016-01/14-001, укладеного між позивачем та польською компанією «Кlесhа», на підставі інвойсу від 11.03.2016 № 130 на суму 86000,00 доларів США. 
Митна вартість задекларована ОСОБА_1 на рівні 2623187,40 грн. та сплачено митних платежів у розмірі 682028,72 грн.
На запит Державної фіскальної служби України від 20.12.2016  № 40247/7/99-99-20-03-17 про надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки законності ввезення на митну територію України товару - «самохідний обприскувач, що був у використанні, марки John Deere 4830, серійний номер 1N04830XEB0018234» отримано відповідь від митних органів Республіки Польща від 26.12.2016 № 10912/1-06, відповідно до якої польською компанією «Кlесhа» вказаний товар (обприскувач) поставлявся на адресу Фермерського господарства «Добробут» на підставі фактури від 11.03.2016 № 05/03/2016 з вартістю 540000,00 злотих, декларації МRN 16РL32103016FСFDА2 та транзитного документа Т1 від 13.03.2016.
З огляду на вказану інформацію митна вартість самохідного обприскувача, за доводами органу доходів і зборів, повинна становити 3746308,52 грн., а митні платежі при цьому складати 974040,21 грн. (мито - 187315,43 грн. та податок на додану вартість - 786724,79 грн.). Сума зменшення позивачем розміру митних платежів внаслідок декларування недостовірних відомостей щодо вартості товару становить 292011,49 грн., що підтверджується службовою запискою відділу адміністрування митних платежів Хмельницької митниці ДФС від 10.01.2017 № 9/22-70-19.
За допущене правопорушення заступником начальника Хмельницької митниці ДФС Юровським Костянтином Валентиновичем згідно з постановою від 23.06.2017                  № 0026/400000000/17 визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 876034,47 грн.  
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За правилами частини першої статті 257 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Згідно з частиною восьмою статті 264 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант (частина четверта          статті 266 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).
Відповідно до частини першої статті 458 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, митний орган відповідно до принципу офіційності повинен доводити в суді наявність відповідних правових підстав, з якими частина перша статті 458 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пов`язує можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.  
Разом з тим, за змістом статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У справі, що розглядається, судами встановлено, що ОСОБА_1 , будучи декларантом відповідного товару, заявив у митній декларації від 15.03.2016 № 400000000/2016/002935 неправдиві відомості щодо одержувача товару «самохідний обприскувач, що був у використанні, марки John Deere 4830, серійний номер 1N04830XEB0018234» та його фактурної вартості, необхідні для визначення митної вартості транспортного засобу, а також надав органу доходів і зборів документ з такими неправдивими відомостями (інвойс від 11.03.2016 № 130 суму 86000,00 доларів США), що підтверджується інформацією, отриманою від митних органів Республіки Польща, з яких митний орган встановив достовірну суму вартості ввезеного позивачем на митну територію України товару, відмінну від вартості заявленої декларантом, та фактичного його одержувача. 
В свою чергу, ОСОБА_1 жодних доказів на підтвердження своєї позиції, в тому числі тих, які б спростовували висновки відповідача, покладені в основу оскаржуваної постанови, не представлено.
Більш того, не заперечував вказаних обставин позивач й у судовому засіданні суду касаційної інстанції.  
За правилами частини першої статті 467 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.
Відтак, при вирішенні питання про строк накладення адміністративного стягнення необхідно встановити день коли, митним органом виявлено відповідне порушення митних правил.
Згідно зі статтею 491 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставами для порушення справи про порушення митних правил є: безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.
Підпунктом «б» пункту 1 Порядку направлення запитів до Державної митної служби України, до митних служб іноземних держав або їх інформування, затвердженого наказом Державної митної служби України від 06.07.2005 № 639 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що цей Порядок застосовується при потребі здійснення запитів до митних служб іноземних держав у випадку, зокрема, наявності в митного органу України обґрунтованої підозри в можливості вчинення порушення митних правил, яку можна підтвердити або спростовувати лише шляхом отримання інформації від митної служби іноземної держави.
Отже, початок перебігу строку притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил пов`язується з моментом виявлення такого порушення за наслідками, зокрема, аналізу отриманої інформації від митної служби іноземної держави митним органом, який ініціював направлення відповідного запиту. 
Як з`ясовано судом апеляційної інстанції, порушення позивачем положень статті 485 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виявлено за результатами аналізу відповідачем відповіді митних органів Республіки Польща на ініційований ним запит, яку Хмельницькою митницею ДФС отримано 26.12.2016.
За таких обставин висновок Вінницького апеляційного адміністративного суду про те, що початком перебігу строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності в розглядуваній ситуації є 26.12.2016 та на момент прийняття 23.06.2017 оспорюваної постанови відповідний строк не був пропущений, ґрунтується на правильному застосуванні норм права.
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосував норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін. 
Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 у справі № 686/13090/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                            Т.М. Шипуліна

                                                                                                     Л.І. Бившева
                                                                                                    
                                                                                                                 І.Я. Олендер