Постанова 
Іменем України                                  

10 липня 2019 року
м. Київ
 
справа № 761/16014/16-ц
 
провадження № 61-30913св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),  Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Чумачова Олександра Михайловича, на рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 липня 2017 року у складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Білич І. М., Поливач Л. Д., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про скасування включення до переліку пов`язаних з банком осіб.
 
Позовна заява мотивована тим, що з 05 листопада 2008 року вона обіймає посаду керуючого Боярським відділенням ПАТ «КБ «Хрещатик», яке є структурною одиницею банку.
01 квітня 2016 року їй стало відомо, що її включено до Переліку пов`язаних із банком осіб за кодом 523. Цим кодом визначається, що пов`язаною слід вважати особу, яка є керівником банку, керівником служби внутрішнього аудиту, керівником та членом комітетів банку. Пункт 6 частини першої статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» містить аналогічні визначення.
Вважала, що посада, яку вона обіймає, не може бути віднесена до посад, які включені до Переліку пов`язаних із банком осіб. Зазначала, що очолюване нею відділення є структурною одиницею банку. Стаття 42 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначає, що керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління банку, головний бухгалтер, його заступники, керівники відокремлених підрозділів банку. Вважала, що існує істотна різниця між структурною одиницею та відокремленим підрозділом.
Статус пов`язаної із банком особи має певні обмеження, а саме, неможливість отримання відшкодування власних заощаджень згідно з Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на загальних умовах, оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не відшкодовує кошти, розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних. Кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на задоволення вимог кредиторів у певній черговості, за 9-ою чергою задовольняються вимоги кредиторів, які є пов`язаними особами банку. 
Також зазначала, що всупереч пункту 3.8 постанови Спостережної Ради          ПАТ «КБ «Хрещатик» від 30 липня 2015 року № 72 очолюване нею відділення не повідомлялось про складання Переліків. Крім того, до вказаного переліку також було включено її родичів за кодом 527: чоловіка, сина та дочку.
Вважала, що включення її та членів сім`ї до Переліку пов`язаних із банком осіб незаконним.
Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд скасувати неправомірне включення Керуючого Боярським відділенням ПАТ «КБ «Хрещатик» ОСОБА_1 та асоційованих з нею фізичних осіб: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до Переліку пов`язаних із банком осіб, які затверджені як відповідні додатки згідно до Постанов Правління                ПАТ «КБ «Хрещатик» у період із 01 квітня 2015 року по 05 квітня 2016 року,           а саме: від 28 травня 2015 року № 1087, від 09 червня 2015 року № 1170,                   від 09 липня 2015 року № 1468, від 28 липня 2015 року № 1639,                       від 07 серпня 2015 року № 1776, від 09 вересня 2015 року № 1980,                       від 07 жовтня 2015 року № 2231; від 06 листопада 2015 року № 2457,                   від 07 грудня 2015 року № 2663, від 11 січня 2016 року № 7, від 08 лютого 2016 року № 156, від 09 березня 2016 року № 374, від 04 квітня 2016 року               № 565.
 
У листопаді 2016 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ПАТ «КБ «Хрещатик», третя особа: ОСОБА_1 , про скасування постанов банку в частині включення до переліку пов`язаних з банком осіб.
 
Мотивуючи позовну заяву аналогічними підставами, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили суд скасувати неправомірне включення керуючого Боярським відділенням ПАТ «КБ «Хрещатик» ОСОБА_1 та асоційованих із нею фізичних осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до Переліків пов`язаних із банком осіб, які затверджені як відповідні додатки згідно до Постанов Правління ПАТ «КБ «Хрещатик» у період з 01 квітня 2015 року по 05 квітня 2016 року, а саме: від 28 травня 2015 року № 1087, від 09 червня 2015 року № 1170, від 09 липня 2015 року № 1468, від 28 липня 2015 року № 1639,                       від 07 серпня 2015 року № 1776, від 09 вересня 2015 року № 1980,                       від 07 жовтня 2015 року № 2231; від 06 листопада 2015 року № 2457,                   від 07 грудня 2015 року № 2663, від 11 січня 2016 року № 7; від 08 лютого 2016 року № 156, від 09 березня 2016 року № 374, від 04 квітня 2016 року               № 565.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада               2016 року, яку було постановлено без виходу до нарадчої кімнати та занесено до журналу судового засідання, позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року   у складі судді Юзькової О. Л. позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Скасовано неправомірне включення керуючого Боярським відділенням  ПАТ «КБ «Хрещатик» Радченко Л. О . до Переліку пов`язаних із банком осіб, які затверджені як відповідні додатки згідно до постанов правління                ПАТ «КБ «Хрещатик» у період із 01 квітня 2015 року по 05 квітня 2016 року, а саме: № 1087 від 28 травня 2015 року; № 1170 від 09 червня 2015 року;               № 1468 від 09 липня 2015 року; № 1639 від 28 липня 2015 року; № 1776               від 07 серпня 2015 року; № 1980 від 09 вересня 2015 року; № 2231                від 07 жовтня 2015 року; № 2457 від 06 листопада 2015 року; № 2663                 від 07 грудня 2015 року; № 7 від 11 січня 2016 року; № 156 від 08 лютого 2016 року; № 374 від 09 березня 2016 року; № 565 від 04 квітня 2016 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково.
Скасовано неправомірне включення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до Переліку пов`язаних із банком осіб, які затверджені як відповідні додатки згідно до постанов правління ПАТ «КБ «Хрещатик» у період із 01 квітня             2015 року по 05 квітень 2016 року, а саме № 1087 від 28 травня 2015 року;  № 1170 від 09 червня 2015 року; № 1468 від 09 липня 2015 року; № 1639             від 28 липня 2015 року; № 1776 від 07 серпня 2015 року; № 1980                          від 09 вересня 2015 року; № 2231 від 07 жовтня 2015 року; № 2457                       від 06 листопада 2015 року; № 2663 від 07 грудня 2015 року; № 7                         від 11 січня 2016 року; № 156 від 08 лютого 2016 року; № 374 від 09 березня 2016 року; № 565 від 04 квітня 2016 року.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Боярське відділення                            ПАТ «КБ «Хрещатик» не є відокремленим підрозділом банку, а відтак включення позивачів до Переліку пов`язаних із банком осіб є незаконним.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Хрещатик» задоволено.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,             ОСОБА_3 скасовано та ухвалено нове рішення у цій частині про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року в частині, в якій у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,            ОСОБА_3 було відмовлено, залишено без змін.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що Боярське відділення           ПАТ КБ «ХРЕЩАТИК» характеризується сукупністю ознак, притаманних відокремленому структурному підрозділу юридичної особи, а саме: створений за рішенням органу управління юридичної особи про створення відокремленого підрозділу; розташування поза місцезнаходженням юридичної особи; наділенням майна юридичної особи, яка їх створила; здійснення діяльності на підставі положення про відокремлений підрозділ; призначення юридичною особою керівника, який діє на підставі виданої юридичною особою довіреності. Натомість структурним підрозділом юридичної особи є така її ланка, яка має чітко визначені функції у господарській діяльності, відмінні від функцій інших ланок, і в силу цього входить у ціле як організаційно відособлена від інших підрозділів частина юридичної особи. Тобто, структурний підрозділ не є відокремленим ні організаційно, ні територіально від юридичної особи, оскільки керівник такого підрозділу призначається на посаду та діє відповідно до штатного розпису юридичної особи, не на підставі довіреності від імені юридичної особи, як це передбачається для відокремлених підрозділів. Проте, Боярське відділення ПАТ КБ «ХРЕЩАТИК», керівником якого є позивач, має інші ознаки, які дають підставі для віднесення такого відділення до відокремленого структурного підрозділу юридичної особи.
При цьому сама по собі відсутність відомостей про створення відокремленого підрозділу у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не дає підстав для протилежного висновку, оскільки на час створення цього підрозділу таких вимог законодавством не передбачалось.
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що з огляду на положення статей 2, 23, 42, 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», включення відповідачем до Переліку пов`язаних із банком осіб позивачів не суперечить вимогам законодавства.

Короткий зміст вимог касаційних скарг 
 
У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,               представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат    Чумачов О. М., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційного суду та залишити у силі рішення районного суду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неправильно застосував норми Закону України «Про банки і банківську діяльність» та скасував законне і обґрунтоване рішення районного суду. Вказує, що апеляційний суд застосував редакцію закону, яке не була чинною на час виникнення спірних правовідносин. Вважає, що Боярське відділення           ПАТ «КБ «Хрещатик», в якому працює ОСОБА_1 , не є відокремленим підрозділом банку, а відтак включення позивачів до Переліку пов`язаних із банком осіб є незаконним.
 
Відзив (заперечення) на касаційну скаргу відповідач до суду не подав
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу    Лідовцю Р. А.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Відповідно до постанови правління Національного банку України                       від 05 квітня 2016 року № 234 «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05 квітня 2016 року прийнято рішення № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делеговано повноваження тимчасовому адміністратору банку. У подальшому рішенням правління Національного банку України                        від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду 03 червня 2016 року прийнято рішення № 913 «Про початок процедури ліквідації                 ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».
 
На виконання статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та постанови Національного банку України України від 12 травня 2015 року № 315 «Про затвердження Положення про визначення пов`язаних із банком осіб» голова правління ПАТ «КБ «Хрещатик» Гриджук Д. М. видав наказ             від 20 липня 2015 року № 1068 «Про підготовку переліку пов`язаних із банком осіб». Також постановою спостережної ради ПАТ «КБ «Хрещатик» від 30 липня 2015 року № 72 затверджено положення ПАТ «КБ «Хрещатик» «Про визначення пов`язаних із банком осіб та здійснення операцій із ними».
 
Згідно з постановами правління ПАТ «КБ «Хрещатик», прийнятих у період з 01 квітня 2015 року по 05 квітня 2016 року, а саме: від 28 травня 2015 року № 1087, від 09 червня 2015 року № 1170, від 09 липня 2015 року № 1468,            від 28 липня 2015 року № 1639, від 07 серпня 2015 року № 1776,                      від 09 вересня 2015 року № 1980, від 07 жовтня 2015 року № 2231,                   від 06 листопада 2015 року № 2457, від 07 грудня 2015 року № 2663,                від 11 січня 2016 року № 7; від 08 лютого 2016 року № 156, від 09 березня 2016 року № 374, від 04 квітня 2016 року № 565, ОСОБА_1 включено до Переліку пов`язаних із банком осіб за кодом 523 (Керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку) постанови правління Національного банку України від 15 травня 2015 року №315, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кодом 527 (Асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 частини першої статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Чумачова О. М. підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.
 
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини. 
 
У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безімянная проти Росії» (заява  № 21851/03) Європейський суд з прав людини наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».
 
Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
 
Спором адміністративної юрисдикції в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
 
За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
 
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
 
Частиною першою статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
 
Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.
 
Частиною другою статті 6 Конституції України визначено, що органи судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
 
Закон України «Про банки і банківську діяльність», а також Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є основними правовими актами в регулюванні відносин щодо визнання банку неплатоспроможним.
 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» особа, визначена рішенням Національного банку України пов`язаною з банком особою, чи такий банк можуть оскаржити в установленому законом порядку рішення Національного банку України про визначення особи пов`язаною з банком особою, а в разі притягнення такої особи до передбаченої законом відповідальності - оспорити підстави рішення Національного банку України про її визначення пов`язаною з банком особою.
 
У справі, яка переглядається, суди не звернули уваги на те, що спір є публічно-правовим та підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки позивачі оскаржують дії щодо включення їх до переліку осіб, пов`язаних із банком, що, відповідно, стало підставою не внесення інформації про них, як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ КБ «Хрещатик» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 
 
Так, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є,                по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства,              а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
 
Закон установлює правові, фінансові й організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, банками, Національним банком України, визначає повноваження та функції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.
 
Згідно з частиною другою статті 6 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.
 
Перелік функцій, що їх виконує Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, наведений у частині другій статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з якою Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, зокрема, заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 вказаної частини).
 
Отже, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку та здійснює у цій сфері нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України.
 
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
 
Частиною другою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.
 
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - це працівник фонду, який від імені фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
 
Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів фонду станом на день початку процедури виведення фондом банку з ринку.
 
Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів фонду. 
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення ним банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті фонду (частина третя статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
 
Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500 000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку.
 
У постановах: від 06 червня 2018 року у справі № 813/6392/15 (провадження № 11-285апп18), від 13 червня 2018 року у справі № 820/12122/15 (провадження № 11-517апп18), від 20 червня 2018 року у справі                              № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18), Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що правовідносини між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб і вкладником, який претендує на отримання гарантованого державою відшкодування за рахунок коштів Фонду в межах граничної суми, складаються без участі банку-боржника та мають управлінський характер.
 
Крім того, у постановах від 12 квітня 2018 року у справі № 820/11591/15-а (провадження № 1-239апп18) і від 03 жовтня 2018 року у справі                              № 805/100/16-а (провадження № 11-798апп18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів з урахуванням установленого частиною першою статті 26 Закону України Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
 
Отже, спір щодо формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та права фізичної особи на відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є публічно-правовим і пов`язаний із виконанням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб владної управлінської функції з організації виплати цього відшкодування. 
 
Вказане стосується й випадку, коли особа оскаржує дії щодо включення до переліку осіб, пов`язаних із банком, й відповідно не внесення інформації про цю особу, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 
 
Тому такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.
 
Суди вказаних норм процесуального права не врахували та, розглянувши справу по суті, дійшли помилкового висновку про те, що цей спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. 
 
Аналогічна справа була предметом розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, за результатом якого було прийнято постанову від 20 червня 2019 року у справі № 462/4059/16-ц (провадження № 61-13231сво18), якою було закрито провадження у справі та роз`яснено позивачеві, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
 
Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 27 цього Кодексу. 
 
Згідно з частиною другою статті 414 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги. 
 
За таких обставин, не обговорюючи питання правильності застосування судами норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про те, що судові рішення не відповідають вимогам статті 213 ЦПК України          2004 року (статті 263 чинного ЦПК України) та ухвалені з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України є підставою для їх скасування із закриттям провадження у справі.
 
Керуючись статтями 255, 400, 402, 409, 414, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Чумачова Олександра Михайловича - задовольнити частково. 
 
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 липня 2017 року скасувати.
 
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про скасування включення до переліку пов`язаних з банком осіб та за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик», третя особа: ОСОБА_1 , про скасування постанов банку в частині включення до переліку пов`язаних з банком осіб закрити.
 
Повідомити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Б. І. Гулько   Р. А. Лідовець   Ю. В. Черняк