Постанова
Іменем України
 
22 травня 2019 року
м. Київ
справа № 461/3295/16-ц
провадження № 61-35701св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О.,Усика Г. І.,
учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Виконавчий комітет Львівської міської ради, Міністерство соціальної політики України,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргупредставника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 01 березня            2017року у складі колегії суддів:Савуляка Р. В.,Крайник Н. П., Мельничук О. Я.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У травні 2016 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради (далі – ВК Львівської МР), Міністерства соціальної політики України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення одноразової грошової компенсації.
 
Свої вимоги позивач обґрунтовувавтим, що він проходив службу у Збройних Силах із 10 червня 1972 року по 15 вересня 1994 року.
 
01 серпня 1994 року звільнений як підполковник запасу у зв`язку із скороченням штату та виключений із списків особового складу військової частини АО305-к. Листом форми № 8 йому запропоновано прибути до м. Львова, ОВК для взяття на військовий облік, як звільненого в запас. Із 19 квітня 1996 року згідноз рішення № 212 він перебуває на квартирному обліку та включений до пільгового списку за № 212 як учасник бойових дій (згідно із довідкою від 23 травня 1996 року № 3/456). На цей час він продовжує перебувати на обліку у Франківському відділі соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та включений до ЄДАРП як пільговик відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» згідно з довідкою від 06 жовтня 2010 року. Він перебував на військовій службі протягом 20 років, звільнений у зв`язку із скороченням штату, є учасником бойових дій та інвалідом ІІ групи, користується пільгами, встановленими законодавством України для ветеранів війни та інвалідів війни, проте його не забезпечено житлом. Для самостійного захисту свого конституційного права, у вересні 2007 року ним за кредитні кошти придбана квартира, площею 37,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на липень 2015 року ним повністю виконані кредитні зобов`язання перед банком та сплачено 85 192,06 дол. США. Вважає, що його право на житло грубо порушене відповідачами шляхом ненадання квартири у встановлений законом тримісячний строк, і він змушений витрачати на це власні кошти.
 
Враховуючи викладене, позивач, з урахуванням уточнених вимог,просиввизнати незаконною бездіяльність ВК Львівської МР та Міністерства соціальної політики України щодо незабезпечення його житлом та сплати одноразової грошової компенсації; стягнути солідарно із ВК Львівської МР та Міністерства соціальної політики України на його користь 415 766,58 грн одноразової грошової компенсації.
 
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 листопада 2016року позов  ОСОБА_1 задоволено. Визнано бездіяльність ВК Львівської МР та Міністерства соціальної політики України щодо незабезпечення ОСОБА_1 житлом та сплати одноразової грошової компенсації. Стягнуто з ВК Львівської МР на користь ОСОБА_1 одноразову грошову компенсацію у розмірі 415 766,58 грн. 
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що права позивача на позачергове отримання житла та отримання грошової компенсації є порушеними, що дає підстави для її стягнення в сумі 415 766,58 грн із ВК Львівської МР, як органу місцевого самоврядування з делегованими повноваженнями, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728, якою затверджений Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.
 
ПостановоюАпеляційного суду Львівської області від 01 березня 2017рокурішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
 
Апеляційний суд,скасовуючи рішення місцевого суду виходив із того, що ухвалами Львівської міської ради від 19 січня 2015 року № 4261 «Про міський бюджет            м. Львова на 2015 рік» та від 24 грудня 2015 року № 33 «Про міський бюджет          м. Львова на 2016 рік» не передбачено коштів грошової компенсації черговикам Львівської міської ради за належне їм для отримання жиле приміщення, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльністю відповідачів та стягнення з ВК Львівської МР на його користь 415 766,58 грн одноразової грошової компенсації. Крім того, при наявності в органу місцевого самоврядування фінансових ресурсів на виплату грошової компенсації, така мала б виплачуватися в порядку черговості за часом взяття особи на квартирний облік відповідно до порядку, передбаченого чинним законодавством.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників
 
У квітні 2017року ОСОБА_1 подавдо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Львівської області від 01 березня 2017 року, в якій просить скасувати зазначенесудове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, щоапеляційний суд своїми висновками ставить можливість реалізації позивачем свого права в залежність від бюджетних асигнувань, що суперечить практиці Європейського суд з прав людини. 
 
У червні 2017 року на адресу суду від Міністерства соціальної політики України надійшлозаперечення на касаційну скаргу, у якому зазначено, що міністерство є неналежним відповідачем у справі. Надання грошової компенсації військовослужбовцям та членам їх сімей здійснює Міністерство оборони України відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року, визначаючи щороку в межах бюджетних призначень для забезпечення житлом військовослужбовців на відповідний бюджетний рік видатки на надання грошової компенсації за належні для отримання військовослужбовцями та членами їх сімей жилі приміщення. 
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.
 
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про             внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного             процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У червні2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ указану справупередано до Верховного Суду. 
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. 
 
Позиція Верховного Суду
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду – без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає нормам ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.
 
Судом установлено, що ОСОБА_1 проходив службу у Збройних Силах із 10 червня 1972 року по 15 вересня 1994 року.
 
01 серпня 1994 року звільнений як підполковник запасу у завязку із скороченням штату та виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 -к. Листом форми № 8 йому запропоновано прибути до м. Львова, ОВК для взяття на військовий облік, як звільненого в запас.
 
Після звільнення з військової служби позивач продовжував працювати.
 
Із 21 вересня 1994 року по 10 березня 1999 року працював генеральним директором ТзОВ «Галавіатранс», із 14 вересня 2000 року по 16 грудня 2001 року заступником генерального директора з авіаційної безпеки ДП МО Українська авіаційна транспортна компанія «Аеропорт Львів-2», із 04 квітня 2002 року по 23 серпня 2003 року за сумісництвом працював директором ТзОВ «Євроторгтехобладнання», з 01 вересня 2003 року прийнятий на посаду директора ПП Компанія БМС.
 
За договором купівлі-продажу від 26 вересня 2007 року ОСОБА_1 за 287 850,00 грн (що еквівалентно на той час 57 000,00дол. США), придбав у власність однокімнатну квартиру, загальною площею 37,8 кв. м, житловою –19,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , і згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22 лютого 2008 року є одноособовим власником цього житла.
 
Вказана квартира придбана за кредитні кошти банку, за договором про надання споживчого кредиту від 26 вересня 2007 року №11223314000. Заборгованість за кредитним договором, згідно з довідкою АТ «УкрСиббанк» від 02 липня 2015 року відсутня.
 
ОСОБА_1 проживає у цій квартирі разом із сином ОСОБА_3 . 
 
Згідно з довідкою Управління обліку і розподілу житла Львівської міської ради від 23 травня 1996 року №3/456, ОСОБА_1 із 19 квітня 1996 року перебуває на квартирному обліку та включений допільгового списку як учасник бойових дійза№212. Продовжує перебувати на обліку у Франківському відділі соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та включений до ЄДАРП як пільговик відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», згідно із довідкою від 06 жовтня 2010 року.
 
Довідкою МСЕК від 12 серпня 2014 року ОСОБА_1 визнано інвалідом другої групи безтерміново, з можливістю праці в кабінетних умовах без психоемоційних перенавантажень.
 
Нормативно-правове обґрунтування
 
Право на житло належить до сфери прав будь-якої людини. Забезпечення житлом є життєвою необхідністю і одним з основних прав громадян незалежно від рівня економічного розвитку держави. Статтею 25 Загальної декларації прав людини визначено, що ножна людина має право на такий життєвий рівень, який включає харчування, одяг та житло. 
 
Згідно зі статтею Конституції України держава бере на себе обов`язки надавати безоплатно житло громадянам, які потребують соціального захисту. Щодо інших категорій громадян обов`язок держави полягає у створенні умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. 
 
Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. При цьому у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, зазначеній категорії осіб надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. 
 
Реалізація права на житло військовослужбовцями, у тому числі пільгових категорій, може бути здійснено у такі способи: безпосереднього надання житла, грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, надання кредиту для купівлі (спорудження) житла. Для отримання житла військовослужбовець має бути зарахований на облік, та занесений до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла. Військовослужбовцям житло надається згідно з чергою. 
 
Відповідно до пункту 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються такі пільги якпершочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.
 
Учасники бойових дій, які дістали поранення, контузію або каліцтво під час участі в бойових діях чи при виконанні обов`язків військової служби, забезпечуються жилою площею, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій, – протягом двох років з дня взяття на квартирний облік.
 
Відповідно до пункту 18 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інваліди війни та прирівняні до них особи мають пільги на позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а інваліди I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн – протягом року.
 
Згідно з пунктами 44, 46 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 у першу чергу жилі приміщення надаються тим, що перебувають на квартирному обліку учасникам бойових дій та учасникам війни. Поза чергою жилі приміщення надаються особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
 
Відповідно до пункту 45 Правил генералам, адміралам, офіцерам і тим, що перебували на військовій службі не менше двадцяти календарних років, військовослужбовцям надстрокової служби, прапорщикам і мічманам Збройних Сил СРСР та прирівняним до них особам, звільненим з військової служби за станом здоров`я, віком або скороченням штатів, жилі приміщення надаються виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів у першу чергу, але не пізніше, ніж у тримісячний строк з дня прибуття до місця проживання, обраного з урахуванням існуючого порядку прописки.
 
Пунктом 4.1 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями визначено, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, які перебувають на квартирному обліку згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов.
 
Частинами першою та другою статті 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.
 
Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
Відповідно до положень статті 40 ЖК України громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку.
 
Згідно зі статтею 48-1 ЖК України порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України(Норми і положення статті 48-1 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно із законом України від 28 грудня 2014 року №80-VІІІ).
 
Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728 «Про деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян» із наступними змінами затверджено «Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення» (далі – Порядок у редакції від 23 березня 2016 року).
 
Цей Порядок установлює механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі – військові частини), а у разі їх розформування – у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі – компенсація).
 
Черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.
 
Для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру житловій комісії подаються такі документи: рапорт військовослужбовця (заява особи, звільненої з військової служби в запас або у відставку, або члена сім`ї, зазначеної в абзацах четвертому і п`ятому пункту 2 цього Порядку) та нотаріально посвідчена згода членів його сім`ї на отримання компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення; довідка про склад сім`ї та реєстрацію місця проживання (перебування); копії паспорта військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; копія свідоцтва про шлюб (за наявності); копія свідоцтва про народження дитини (за наявності); копія облікової картки фізичної особи – платника податків (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов); копія свідоцтва про право власності на житло за його наявності (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов); довідка про отримання (неотримання) житла військовослужбовцем з колишнього місця перебування його на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно; дозвіл органу опіки і піклування на отримання неповнолітнім членом сім`ї компенсації у випадках, визначених законодавством.
 
Житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в пункті 11цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні.
 
Рішення житлової комісії затверджується відповідно командирами військових частин, військовими комісарами та начальниками житлово-експлуатаційних установ (організацій), після чого в порядку, визначеному Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, Адміністрацією Держприкордонслужби, СБУ, ДСНС, Службою зовнішньої розвідки, Національною гвардією, Управлінням державної охорони, ДКА, Адміністрацією Держспецзв`язку, списки осіб, щодо яких прийнято рішення про надання компенсації, подаються на затвердження відповідно Міністрові оборони, Міністрові внутрішніх справ, Міністрові інфраструктури, Голові Держприкордонслужби, Голові ДСНС, Голові СБУ, Голові Служби зовнішньої розвідки, начальнику Управління державної охорони, командувачу Національної гвардії, Голові ДКА, Голові Держспецзв`язку.
 
Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, Адміністрація Держприкордонслужби, СБУ, ДСНС, Служба зовнішньої розвідки, Національна гвардія, Управління державної охорони, ДКА, Адміністрація Держспецзв`язку надає компенсацію шляхом перерахування коштів на поточний рахунок особи, що має право на її отримання, відкритий у банку, статутний капітал якого становить не менш як 10 млрд. гривень та в якому держава прямо та/або опосередковано володіє не менш як 75 відсотками статутного капіталу та/або голосів та до якого протягом останнього року Національний банк не застосовував заходів впливу у вигляді розпорядження щодо обмеження, зупинення чи припинення здійснення окремих видів операцій з високим ступенем ризику та призначення тимчасової адміністрації, за умови, що операції з відкриття, ведення і закриття зазначеного рахунка здійснюються безоплатно, проценти на залишок коштів на такому рахунку не нараховуються.
 
Облік військовослужбовців (осіб, звільнених з військової служби у запас або у відставку, або членів сімей, зазначених в абзацах четвертому і п`ятомупункту 2 цього Порядку), яким надано грошову компенсацію, ведеться у порядку, визначеному Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, Адміністрацією Держприкордонслужби, СБУ, ДСНС, Службою зовнішньої розвідки, Національною гвардією, Управлінням державної охорони, ДКА та Адміністрацією Держспецзв`язку.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Згідно з частиною 3 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір на відміну від раніше чинної редакції частини 2 цієї статті, відповідно до якої юрисдикція суддів поширювалася на всі правовідносини, які виникають в державі.
 
Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Отже, для вирішення питання про компенсацію військовослужбовцю за належне йому для отримання жиле приміщення Порядком встановлена спеціальна процедура, а саме: звернення до Житлові комісії військових частин, військових комісаріатів та квартирно-експлуатаційних установ (організацій) (далі - житлові комісії), які визначають розмір такої компенсації, а також письмово інформують військовослужбовців та членів їх сімей, у яких настала черга на отримання жилих приміщень у поточному році, про їх право на отримання компенсації та про її орієнтовний розмір. Позивач до комісії не звертався, тому  рішення відповідно до законодавства комісія не приймала, тому Верховний Суд дійшов висновку про передчасність спору про право цивільне, оскільки за умов, коли самою комісією питання (позитивно чи негативно) не вирішено, суд немає права брати на себе її повноваження (agnoscere) й стягувати на користь позивача грошові кошти в рахунок компенсації за придбане ним житло.
 
Таким чином вимоги позивача щодо визнання незаконною бездіяльність ВК Львівської МР та Міністерства соціальної політики України щодо незабезпечення його житлом і сплати одноразової грошової компенсації; стягнення солідарно з відповідачів 415 766,58 грн одноразової грошової компенсації є безпідставними,  оскільки реалізація військовослужбовцем право на житло, в тому числі шляхом отримання одноразової грошової компенсації, має відбуватись виключно у спосіб та порядку, передбаченому спеціальними нормативно-правовими актами. 
 
Установивши, що ОСОБА_1 , який має пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни та інвалідів війни щодо забезпечення житлом у порядку черговості, придбав квартиру за кредитні кошти, погасивши кредит, просить відшкодувати ці кошти як одноразову грошову компенсаціїза житло військовослужбовця, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач не звертався у встановленому Кабінетом Міністрів України Порядку до житлової комісії з рапортом чи заявою щодо надання компенсації за придбане ним житло. Лише у разі відмови житлової комісії у визначені розміру такої грошової компенсації, чи ненаданні її при настанні черги, особа має право звернутися до суду за захистом порушених прав. 
 
Верховний Суд звертає увагу на те, що забезпечення житлом військовослужбовця є позитивним зобов`язанням держави яке нею гарантується, а отже,     ОСОБА_1 із метою реалізації свого права на житло та відповідно отримання компенсації за його придбання необхідно звернутися до житлової комісії у Порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728.
 
Отже, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність достатніх правових підстав для компенсації позивачу вартості придбаної ним квартири, оскільки чинним законодавством передбачений спеціальний механізм та порядок забезпечення житлом військовослужбовця.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлених обставин справи. Однак згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Розглядаючи зазначений позов, суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
 
Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргупредставника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
РішенняАпеляційного суду Львівської області від 01 березня 2017року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                        О. В. Ступак
 
                                                                                                                           С. О. Погрібний
 
                                                                                                                            Г. І. Усик