ПОСТАНОВА
Іменем України

05 липня 2019 року 
Київ
справа №855/208/19
адміністративне провадження №А/9901/177/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О. А.,
суддів: Білак М. В., Калашнікової О. В., 
за участю: секретаря судового засідання Носадчої О.Е., 
представника позивача: ОСОБА_1,
представників третьої особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року у справі №855/208/19 за позовом ОСОБА_2 до Центральної виборчої комісії, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1. ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центральної виборчої комісії (далі - ЦВК), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про визнання протиправною та скасування Постанови Центральної виборчої комісії від 24 червня 2019 року № 1242 "Про виконання постанови Верховного Суду від 18 червня 2019 року в справі № 855/150/19".
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення Верховного Суду від 18 червня 2019 року в справі № 855/150/19, Центральною виборчою комісією зареєстровано кандидата у народні депутати України ОСОБА_3 , висунутого в порядку самовисування в одномандатному виборчому окрузі №169 на позачергових виборах народних депутатів  України 21 липня 2019 року. Водночас, позивачу з відкритих джерел стало відомо, що автобіографія ОСОБА_3 не містить відомостей про зайняття посади, де він здійснював захист і представництво інтересів громадян, крім того, позивач зазначив, що заява ОСОБА_3 , яка була подана ним до ЦВК як виправлена, не містить дати. Таким чином, на думку позивача, у діях ОСОБА_3 наявні порушення основних засад виборчого процесу, у тому числі недотримання умов реєстрації кандидатів у депутати, передбачені пунктами 1-2 частини 2 статті 55 Закону України "Про вибори народних депутатів України", у зв`язку з чим Постанова Центральної виборчої комісії від 24 червня 2019 року № 1242 є протиправною та підлягає скасуванню.
ІІ. Зміст рішення суду першої інстанції і мотиви його ухвалення
3. Рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
4. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що документи, подані ОСОБА_3 до ЦВК є належними та достатніми для здійснення реєстрації останнього кандидатом у народні депутати України, вказаний факт не може ставитися судом у справі 855/208/19 під сумнів та є таким, який знімає необхідність додаткового доведення зазначених обставин, оскільки постанова Центральної виборчої комісії від 24 червня 2019 року № 1242 була прийнята саме на виконання постанови Верховного Суду від 18 червня 2019 року в справі № 855/150/19. Звернення позивача з означеним адміністративним позовом є спробою перегляду у позапроцесуальний спосіб вказаного вище судового рішення, яке на момент розгляду справи № 855/208/19 по суті - вже набрало законної сили, є остаточним та обов`язковим до виконання. 
ІІІ . Провадження в суді апеляційної інстанції 
5. Не погоджуючись з рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року, позивач звернувся до Верховного Суду з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
6. Доводи апеляційної скарги є аналогічними обґрунтуванням його адміністративного позову, зокрема, посилається на те, що відсутність обов`язкового реквізиту у заяві ОСОБА_3 - дати її заповнення, відсутність в його автобіографії відомостей про зайняття посади, де він здійснював захист і представництво інтересів громадян, свідчить про оформлення документів неналежним чином, а отже слід вважати, що такі документи відсутні взагалі. Центральна виборча комісія, враховуючи вищевказані порушення ОСОБА_3 . норм статті 55 Закону України «Про вибори народних депутатів України», мала відмовити ОСОБА_3 у реєстрації кандидатом у депутати. Також апелянт зазначає, що Верховний Суд постановою від 18 червня 2019 року в справі № 855/150/19 зобов`язав відповідача лише повторно розглянути подані ОСОБА_3 документи щодо реєстрації кандидатом у народні депутати України, жодних зобов`язань ЦВК щодо реєстрації кандидатом у народні депутати України ОСОБА_3 з вищевказаного рішення не випливає. Отже, за результатом такого перегляду, на думку позивача, мало бути встановлено зазначені у позові обставини, які свідчать про порушення ОСОБА_3 приписів ч.3 ст.3, п.1-2 ч.2 ст.55 Закону України «Про вибори народних депутатів України», що є підставою для відмови у реєстрації кандидатом у народні депутати України.
7. Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано. 
8. У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та наполягав на їх задоволені. 
9. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника Центральної виборчої комісії.
10. Представники третьої особи заперечували проти задоволення апеляційної скарги у повному обсязі, просили рішення суду залишити без змін. 
IV. Фактичні обставини справи
11. 24 червня 2019 року Центральною виборчою комісією прийнято постанову № 1242 "Про виконання постанови Верховного Суду від 18 червня 2019 року в справі № 855/150/19", якою ОСОБА_3 зареєстровано кандидата у народні депутати України, який балотується в одномандатному виборчому окрузі №169 у порядку самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року.
12. Позивач, вважаючи, що вказане рішення є незаконним та таким, що порушує його права та інтереси, як кандидата у народні депутати України у тому самому виборчому окрузі, звернувся до суду з даним позовом.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
13. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
14. Відповідно до статті 77 Конституції України порядок проведення виборів народних депутатів України встановлюється законом.
15. Спеціальним законом, який регламентує основні засади, організацію та порядок проведення виборів народних депутатів України є Закон України від 17 листопада 2011 року № 4061-VI "Про вибори народних депутатів України" (далі - Закон № 4061-VI).
16. Відповідно до статті 3 Закону № 4061-VI усі кандидати у народні депутати України (далі - кандидати у депутати) мають рівні права і можливості брати участь у виборчому процесі.
17. Частиною першою та четвертою статті 9 Закону № 4061-VI передбачено, що депутатом може бути обраний громадянин України, який на день виборів досяг двадцяти одного року, має право голосу і проживає в Україні протягом останніх п`яти років.
Не може бути обраним до Верховної Ради України громадянин, який має судимість за вчинення умисного злочину, якщо ця судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку.
18. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України від 30 червня 2004 року № 1932-IV "Про Центральну виборчу комісію" (далі Закон №1932-IV) комісія відповідно до своїх повноважень забезпечує дотримання передбачених Конституцією України та законами України принципів і засад виборчого і референдумного процесів, реалізацію виборчих прав громадян України та права на участь у референдумі, однакове застосування законодавства України про вибори і референдуми на всій території України. Комісія будує свою діяльність на принципах верховенства права, законності, незалежності, об`єктивності, компетентності, професійності, колегіальності розгляду і вирішення питань, обґрунтованості прийнятих рішень, відкритості і публічності.
19. Згідно з частиною 3 статті 3 Закону № 1932-IV комісія та її члени зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, цим та іншими законами України.
20. Відповідно до статті 10 вказаного Закону №1932-ІУ право висування кандидатів у депутати належить громадянам України, які мають право голосу. Це право реалізується ними через партії або шляхом самовисування відповідно до цього Закону.
21. Згідно з пунктом 6 статті 19 Закону № 1932-IV комісія реєструє кандидатів у народні депутати України в порядку, встановленому законом. 
22. Згідно з частиною другою статті 55 Закону № 4061-VI Центральна виборча комісія реєструє кандидата у депутати, який балотується в одномандатному окрузі в порядку самовисування, за умови пред`явлення ним особисто одного із документів, передбачених пунктами 1 або 2 частини третьої статті 2 цього Закону, та отримання нею таких документів, зокрема, заяви про самовисування, датованої днем подання документів для реєстрації його кандидатом у депутати до Центральної виборчої комісії, із зобов`язанням у разі обрання депутатом припинити діяльність чи скласти представницький мандат, які відповідно до Конституції України та законів України несумісні з мандатом народного депутата України, та згоду на оприлюднення біографічних відомостей у зв`язку з участю у виборах, а також із зобов`язанням у разі обрання депутатом протягом місяця після офіційного оприлюднення результатів виборів передати в управління іншій особі належні йому підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом (або зазначенням, що таких немає); автобіографії кандидата в депутати на паперовому носії та в електронному вигляді, що обов`язково повинна містити: прізвище, власне ім`я (всі власні імена) та по батькові (за наявності), число, місяць, рік і місце народження, громадянство із зазначенням часу проживання на території України, відомості про освіту, трудову діяльність, посаду (заняття), місце роботи, громадську роботу (у тому числі на виборних посадах), партійність, склад сім`ї, адресу місця проживання, контактний номер телефону, відомості про наявність чи відсутність судимості.
23. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 60 Закону Центральна виборча комісія відмовляє в реєстрації кандидата (кандидатів) у депутати в разі відсутності документів, зазначених, зокрема у частинах першій або другій статті 55 цього Закону.
24. Частиною третьою статті 60 Закону № 4061-VI передбачено, що помилки і неточності, виявлені в поданих кандидатами на реєстрацію документах, підлягають виправленню і не є підставою для відмови в реєстрації кандидата в депутати.
VI. Позиція Верховного Суду
25. Відповідно до загальновизнаних принципів міжнародного права кожному громадянину належить право та можливість голосувати і бути обраним на справжніх періодичних виборах, які проводяться на основі загального і рівного виборчого права при таємному голосуванні й забезпечують свободу волевиявлення виборців (пункт 3 статті 21 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, стаття 25 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права від 16 грудня 1966 року, Конвенція про стандарти демократичних виборів, виборчих прав і свобод у країнах-учасниках Співдружності Незалежних Держав від 7 жовтня 2002 року).
26. Право бути обраним до органів державної влади та органів місцевого самоврядування (пасивне виборче право) гарантоване статтею 38 Конституції України.
27. Відповідно до параграфа 24 Документа Копенгагенської наради Конференції щодо людського виміру ОБСЄ від 29 червня 1990 року наведене право особи може бути обмеженим, якщо це передбачено законом і таке обмеження є розумним і співрозмірним цілям й завданням закону. 
28. Також, у відповідності з пунктом 7.5 названого Документа Копенгагенської наради ОБСЄ, процедури реєстрації кандидатів не повинні бути дискримінаційними. Отож підстави для відмови в реєстрації мають бути засновані на об`єктивних критеріях і чітко визначені в законі.
29. Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу "Краснов та Скуратов проти Російської Федерації" (заяви №17864/04 і №21396/04) рішення від 19.07.2007, яка стосувалася дискваліфікації кандидатів у депутати до нижньої палати парламенту РФ унаслідок відсутності у поданих ними документах суттєвих біографічних даних, сформував правову позицію, відповідно до якої встановлена у національному праві вимога до кандидата у члени державного законодавчого органу надати достовірну інформацію про свою зайнятість відповідає вимогам міжнародного права, адже слугує для того, щоб надати виборцям можливість зробити обґрунтований вибір з урахуванням професійного минулого кандидата на виборну посаду. Запровадження такої вимоги не є свавільним чи необґрунтованим.
30. Щодо посилання позивача на невідповідність поданих ОСОБА_3 документів для реєстрації його кандидатом у народні депутати України, а саме відсутність обов`язкового реквізиту у заяві ОСОБА_3 - дати її заповнення та відсутність в його автобіографії відомостей про зайняття посади, де він здійснював захист і представництво інтересів громадян, Суд зазначає наступне.
31. Визначальним для вирішення даної справи є встановлення судом ступеню недоліків у документах, поданих третьою особою до ЦВК , з огляду на те, що позивач вважає їх суттєвими настільки, що вказані документи з точки зору їх інформативності не можуть вважатися поданими взагалі.
32. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 60 Закону України "Про вибори народних депутатів України" Центральна виборча комісія відмовляє в реєстрації кандидата (кандидатів) у депутати в разі відсутності документів, зазначених у частині першій статті 54 чи частинах першій або другій статті 55 цього Закону.
33. В той же час вказаний Закон не містить приписів щодо можливості відмови у реєстрації кандидата (кандидатів) в народні депутати України за наявності помилок і неточностей, виявлених у поданих кандидатами на реєстрацію документах.
34. Недотримання певних вимог щодо оформлення документу є підставою для внесення до нього виправлень відповідно до частини третьої статті 60 Закону України "Про вибори народних депутатів України", а не підставою для прийняття рішення про відсутність такого документу взагалі
35. Так, відсутність в заяві про самовисування  третьої особи дати, не може бути підставою для висновку про неподання ним вказаної заяви. 
36. Так, зі змісту мотивувальної частини Постанови Центральної виборчої комісії від 24 червня 2019 року № 1242 вбачається, що заява ОСОБА_3 про самовисування, подана ним як виправлена, не містить дати, втім, відповідно до частини 3 статті 60 Закону помилки і неточності, виявлені в поданих кандидатами на реєстрацію документах, підлягають виправленню і не є підставою для відмови в реєстрації кандидата в депутати.
37. Матеріалами справи також підтверджено, що у складі комплекту документів для реєстрації кандидатом у народні депутати України була подана автобіографія третьої особи. 
38. ЦВК не було встановлено обставин, які б свідчили, що третя особа зазначила у своїй автобіографії недостовірні відомості або ж приховав відомості, що мали значення для здійснення усвідомленого вибору. 
39. Слід відзначити, що під неподаннями документів для цілей застосування пункту 2 частини другої статті 60 Закону №4061-VI, якою визначені підстави для відмови в реєстрації кандидата в депутати, слід розуміти виключно фізичну відсутність будь-якого з документів, передбаченого у частині другій статті 55 цього ж Закону.
40. Водночас матеріали справи містять довідку із зазначенням переліку прийнятих документів, яка складена ЦВК від 07 червня 2019 року та містить відомості про подачу третьою особою заяви про самовисування кандидата у народні депутати України та автобіографії.
41.Таким чином, підставою для відмови в реєстрації третьої особи кандидатом у депутати міг бути саме факт неподання заяви про самовисування та автобіографії, а не їх оформлення з недоліками, об`єктивних перешкод для усунення яких у спірних правовідносинах не існувало.
42. Беручи до уваги, що за наслідками обробки комплекту документів третьої особи, поданих для реєстрації народним депутатом України, ЦВК не було виявлено їх відсутності, а інших перешкод для реєстрації третьої особи кандидатом у народні депутати України ЦВК не встановила, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у ЦВК були відсутні підстави, передбачені пунктом 2 частини першої статті 60 Закону № 4061-VI, для відмови в реєстрації ОСОБА_3 кандидатом у народні депутати України.
43. Разом з тим, позивачем не наведено жодної з обставин визначених частиною першою статті 60 Закону № 4061-VІ, яка б слугувала підставою для прийняття ЦВК протилежного рішення.
44. Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, колегія суддів Верховного Суду у постанові від 18 червня 2019 року по справі № 855/150/19 дійшла висновку, що у заяві ОСОБА_3 є наявними всі необхідні відомості, які обов`язково повинні міститися у такому документі згідно з вимогами Закону, у зв`язку з чим колегія суддів зобов`язала Центральну виборчу комісію повторно розглянути документи щодо реєстрації ОСОБА_3 у народні депутати, який балотується в одномандатному виборчому окрузі № 169 шляхом самовисування на позачергових виборах народних депутатів України 21 липня 2019 року та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України "Про вибори народних депутатів України".
45. Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
46. Аналогічні приписи містить частина 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України.
47. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав, передбачених законом, для скасування Постанови Центральної виборчої комісії від 24 червня 2019 року № 1242 "Про виконання постанови Верховного Суду від 18 червня 2019 року в справі № 855/150/19".
48. Викладені в апеляційній скарзі доводи щодо помилковості висновків суду першої інстанції не підтвердилися під час розгляду апеляційної скарги.
49. На підставі викладеного, апеляційний суд констатує, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
VII. Судові витрати
50. Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат з урахуванням ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 272, 273, 278, 292, 293, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, Суд, 
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
2. Рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року у справі №  855/208/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя                                                             О. А. Губська
Судді                                                                                          М. В. Білак
                                                                                          О. В. Калашнікова