Постанова                                         
Іменем України
 
24 липня 2019 року
м. Київ
 
справа № 761/28970/16-ц
провадження № 61-25123 св 18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач), 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Фідобанк»,
третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року у складі судді Осаулова А. А. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Рейнарт І. М., Музичко С. Г., Пікуль А. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк»), третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання права власності на депозитний вклад у порядку спадкування.
 
На обгрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Донецьку помер його батько ОСОБА_2 . Після смерті батька відкрилася спадщина на грошові кошти, які знаходяться на депозитних рахунках у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Промекономбанк» (далі - ПАТ «КБ «Промекономбанк») на підставі договорів банківських вкладів: від 07 серпня 2012 року № 49916-183, від 07 жовтня 2013 року № 66838-171, від 21 жовтня 2013 року № 68239 та № 68240-321.
 
30 травня 2014 року він звернувся до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Діброви Л. М. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, на підставі якої нотаріусом було заведено спадкову справу за 
№ 3/2014. Однак, у зв'язку початком проведення на території Донецької та Луганської областей антитерористичної операції, а також непереданням приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу 
Дібровою Л. М. документів, у тому числі і зазначеної вище спадкової справи на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовий спосіб.
 
Постановою Правління Національного банку України від 05 вересня 2014 року відкликано банківську ліцензію ПАТ «КБ «Промекономбанк». Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 
08 вересня 2014 року № 86 розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу на ліквідацію ПАТ «КБ «Промекономбанк».
 
На виконання статті 40 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 22 серпня 2014 року між ПАТ «КБ «Промекономбанк» та приймаючим банком 
ПАТ «Фідобанк» укладено договір про передачу приймаючому банку активів та зобов`язань ПАТ «КБ «Промекономбанк»
 
Посилаючись на те, що неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину, ОСОБА_1 просив визнати за ним, як за спадкоємцем першої черги за законом після його батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності у порядку спадкування на грошові вклади, що знаходяться на депозитних рахунках ПАТ «Фідобанк», відповідно до договорів строкового банківського вкладу (депозиту), укладених між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Промекономбанк», а саме: від 
07 серпня 2012 року № 49916-183, від 07 жовтня 2013 року № 66838-171, від 
21 жовтня 2013 року № 68239 та № 68240-321.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на грошові кошти на рахунках ПАТ «Фідобанк» за договорами банківських вкладів від 07 серпня 
2012 року № 49916-183, від 07 жовтня 2013 року № 66838-171 та від 21 жовтня 2013 року № 68239, укладеними між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Промекономбанк».
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватися за умови існування перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Кошти за договорами банківських вкладів від 
07 серпня 2012 року № 49916-183, від 07 жовтня 2013 року № 66838-171, від 
21 жовтня 2013 року № 68239, належали вкладнику ОСОБА_2 , єдиним спадкоємцем якого є ОСОБА_1 . Позивач прийняв спадщину у порядку, визначеному частиною першою статті 1269 ЦК України, та у строки передбачені частиною першою статті 1270 ЦК України, однак право на спадкове майно в установленому порядку не оформив в силу наявності реальних перешкод, спричинених припиненням нотаріальної діяльності нотаріуса у межах тимчасово окупованої території Донецької та Луганської областей. Зважаючи на наведене, суд першої інстанцій дійшов висновку про обгрунтованість заявлених вимог в частині визнання за позивачем у порядку спадкування права власності на грошові вклади, які знаходяться на рахунках у ПАТ «Фідобанк», за винятком грошового вкладу за договором строкового банківського вкладу від 21 жовтня 2013 року № 68240-321, щодо якого відсутні докази передачі активів від ПАТ 
«КБ «Промекономбанк» до ПАТ «Фідобанк».
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
 
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01серпня2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Фідобанк» відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року залишено без змін.
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права,рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи 
 
У серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скаргаПАТ «Фідобанк», у якій заявник просив рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 
17 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 серпня 
2017 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована посиланням на те, щовисновки судів першої та апеляційної інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ні ПАТ «Фідобанк», ні Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не наділені повноваженнями на визнання права власності на депозитний вклад і не можуть визнавати за позивачем, як спадкоємцем першої черги після смерті батька право власності у порядку спадкування на грошові кошти, які були розміщені на депозитних рахунках його померлого батька. Крім того, позивач не надав письмових доказів на підтвердження підстав, з яких йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та підтверджень того, що він є єдиним спадкоємцем після 
ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Суди першої та апеляційної інстанцій також не звернули увагу, що процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження, а також здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», статтею 26 якого врегульовано порядок відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з ринку, та не надали оцінки тому чи забезпечує обраний позивачем спосіб захисту порушеного права ефективне його поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - чи гарантує він особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
 
У запереченнях (відзиві) на касаційну скаргу ОСОБА_1 просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін, а касаційну скаргу 
ПАТ «Фідобанк» залишити без задоволення. Зазначив, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 935/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», на окремо визначених територіях, зокрема, Донецької області, тимчасово припинено доступ користувачів до Єдиних та державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, серед інших, до Спадкового реєстру. У зв`язку з викладеним, позивач позбавлений можливості оформити спадкові права за місцем відкриття спадщини, оскільки вказана територія знаходиться у зоні проведення антитерористичної операції, що унеможливлює видачу йому приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Дібровою Л. М. свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 
 
Зазначав, що крім нього, інші спадкоємці першої черги відсутні, оскільки дружина померлого ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 померли до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 . 
 
З огляду на неможливість захисту порушених прав у позасудовому порядку, а також зважаючи на невизнання відповідачем його права власності на депозитні вклади, він змушений захищати своє порушене право у судовому порядку із застосуванням механізму захисту, передбаченого статтею 392 ЦК України, оскільки не існує будь-якого іншого способу захисту порушених прав, а очікування можливого завершення антитерористичної операції, час завершення якої невідомий, може призвести до закінчення процедури ліквідації 
ПАТ «Фідобанк», а відтак неможливості отримати відшкодування коштів за депозитними вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 
2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
15 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» 
ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування на депозитний вклад відповідно до договору строкового банківського вкладу (депозиту) від 21 жовтня 2013 року 
№ 682400321, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Промекономбанк» не оскаржувалося, а тому у цій частині у касаційному порядку не переглядається.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
 
Судами установлено, що між ПАТ «КБ «Промекономбанк» та ОСОБА_2 були укладені наступні договори банківських вкладів: від 07 серпня 2012 року 
№ 49916-183 Подарунок UAH, від 07 жовтня 2013 року № 66838-171 Класичний UAH, від 21 жовтня 2013 року № 68239 Капітал USD, від 21 жовтня 2013 року 
№ 68240-321 Класичний EUR.
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Позивач ОСОБА_1 є сином померлого, спадкоємцем першої черги за законом. Дружина спадкодавця - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , інший син спадкодавця - ОСОБА_4 помер 
ІНФОРМАЦІЯ_3 .
 
30 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Дібрової Л. М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку із чим відкрита спадкова справа №3/2014, свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалося. 
 
Згідно повідомлення Донецького обласного державного нотаріального архіву від 14 березня 2016 року, після початку проведення на території Донецької області антитерористичної операції, документи приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Дібрової Л. М. до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавалися а тому не виявляється можливим передати спадкову справу, заведену вказаним приватним нотаріусом, іншому нотаріусу для видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину.
 
Відповідно до договору № 1 від 22 серпня 2014 року, укладеного між ПАТ «КБ «Промекономбанк» та ПАТ «Фідобанк» про передачу активів і зобов`язань неплатоспроможного банку ПАТ «КБ «Промекономбанк», ПАТ «Фідобанк» набуло всіх прав та обов`язків боржника перед кредиторами за зобов`язаннями щодо повернення грошових коштів, у тому числі за договорами банківських вкладів: № 49916-183 від 07 серпня 2012 року, № 66838-171 від 07 жовтня 2013 року, 
№ 68239 від 21 жовтня 2013 року.
 
Рішенням Національного банку України від 20 травня 2016 року № 8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних», на підставі якого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 травня 2016 року №783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», а також розпочато процедуру виведення ПАТ «Фідобанк» з ринку банківських послуг. 
18 липня 2016 року Національним банком України прийнято постанову №142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Фідобанк», а 19 липня 2016 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення «Про початок ліквідації ПАТ «Фідобанк».
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ПАТ «Фідобанк» підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 512 ЦК України самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні є правонаступництво.
 
За загальним правилом смерть однієї зі сторін зобов`язання не призводить до припинення зобов`язання. У зобов`язаннях, не пов`язаних з особою кредитора, відбувається перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.
 
Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
 
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
 
Право на вклад входить до складу спадщини (частина друга статті 1228 ЦК України). 
 
Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
 
Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 у встановлений законом строк, 30 травня 2014 року, звернувся до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Дібрової Л.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , у зв`язку із чим нотаріусом заведено спадкову справу. № 3/2014.
 
Зважаючи на те, що на після початку збройної агресії на сході України, населений пункт у якому приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Діброва Л. М. здійснювала нотаріальну діяльності (м. Донецьк) віднесено до зони проведення антитерористичної операції, зазначене унеможливило отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом за місцем її відкриття. 
 
Статтею 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» закріплено, що місцем відкриття спадщини, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.
 
Разом з тим, чиним законодавством не врегульовано питання щодо порядку отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину, на підставі спадково справи заведеної на території, у подальшому віднесеної до зони проведення антитерористичної операції.
 
Зазначена законодавча прогалина, як обгрунтовано встановили суди попередніх інстанцій, дає підстави вважати, що ОСОБА_1 з неналежних від нього причин фактично позбавлений можливості оформити свої спадкові права після смерті батька шляхом отримання свідоцтво про право на спадщину за законом.
 
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
 
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
 
Установивши обставини укладення між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Промекономбанк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», договорів банківських вкладів: № 49916-183 від 07 серпня 2012 року, № 66838-171 від 
07 жовтня 2013 року, № 68239 від 21 жовтня 2013 року, та відсутність доказів виконання відповідачем зобов`язання щодо повернення банківських вкладів, з урахуванням того, що зобов`язання за зазначеними договорами, укладеними між банком та спадкодавцем не пов`язані з особою вкладника, а тому не припинилися у зв`язку з його смертю, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 має право на вклади у порядку спадкування за законом після смерті свого батька, як спадкоємець першої черги.
 
Доводи касаційної скарги про те, що обраний ОСОБА_1 спосіб захисту (визнання права власності) не є ефективним та не узгоджується з положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є необгрунтованими.
 
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
 
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.
 
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
 
Обгрунтовуючи підстави заявленого позову, ОСОБА_1 посилався на відсутність у нього можливості у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом з незалежних від нього причин, що є необхідною умовою для отримання відшкодування за вкладами від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
 
Таким чином зазначений спір пов'язаний насамперед, із встановленням наявності/відсутності у позивача права на спадщину за законом відповідно до положень ЦК України, що спростовує доводи відповідача про неефективність обраного позивачем способу захисту.
 
Доводи касаційної скарги про те, що суди не надали належної оцінки підставам відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а також не перевірили наявність/відсутність інших спадкоємців померлого першої черги є неспроможними, оскільки зазначені докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, які надали їм належну оцінку, а тому додаткового правового аналізу не потребують. 
 
Разом з тим, визначаючи правові підстави визнання за  ОСОБА_1 права власності на вклад, суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права.
 
Так, виходячи зі змісту статті 1058 ЦК України, договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються ним у власність банку, а відтак з моменту передачі вкладником грошових коштів банку, банк набуває право власності на ці кошти, а тому за зобов`язальними правовідносинами, що виникли між ними на підставі договору банківського вкладу у вкладника виникає право вимагати видачі суми вкладу по закінченню строку дії договору з виплатою відповідної суми процентів передбачених умовами договору, а банку - обов`язок повернути вклад з нарахованими на нього процентами за користування грошовими коштами. 
 
Ураховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку про визнання за  ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на грошові кошти за договорами банківського вкладу, оскільки правильним вирішенням зазначеного спору є визнання права на вклад, а тому оскаржувані судові рішення у цій частині підлягають зміні. 
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Оскільки суди попередніх інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин, повно і всебічно дослідили матеріали справи, надали належну правову оцінку доводам сторін та наявним у справі доказам, але неправильно застосували норми матеріального права, зазначене відповідно до статті 412 ЦПК України є підставою для зміни оскаржуваних судових рішень 
 
Щодо поновлення виконання судового рішення
 
Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
 
Оскільки ухвалою судді Вищого спеціалізованого сулу України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2017 року зупинено виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року до закінчення касаційного провадження, його необхідно поновити, з урахуванням зміненої резолютивної частини рішення.
 
Керуючись статтями 400, 409, 412, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» задовольнити частково.
 
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 серпня 2017 року змінити, виклавши резолютивну частину у наступній редакції.
 
Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на вклад за договорами банківських вкладів від 07 серпня 
2012 року № 49916-183, від 07 жовтня 2013 року № 66838-171 та від 21 жовтня 2013 року № 68239, укладеними між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Промекономбанк», права вимоги та зобов`язання за якими передані Публічному акціонерному товариству «Фідобанк» за договором № 1 від 22 серпня 2014 року про передачу активів і зобов`язань неплатоспроможного банку Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Промекономбанк».
 
Поновити виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 
від 17 травня 2017 року, з урахуванням зміненої резолютивної частини рішення.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                               О. В. Ступак
Судді:                                                                           І. Ю. Гулейков
А. С. Олійник
С. О. Погрібний
Г. І. Усик