Постанова
Іменем України
 
26 червня 2019 року
м. Київ
 
справа № 661/2613/15-ц
провадження № 61-4071св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивачі - ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,
третя особа - приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко Світлана Іванівна, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28 липня 2016 року та додаткове рішення Апеляційного суду Херсонської області від 29 липня 2016 року у складі колегії суддів: Стародубця М. П., Воронцової Л. П., Ігнатенко П. Я.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), третя особа - приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С. І., про визнання договору іпотеки припиненим.
 
Позовні вимоги мотивовано тим, що 05 червня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір кредитної лінії № НКЛ-2010437, за умовами якого позивач отримав від банку 500 000 грн зі сплатою 24,99 % річних, з кінцевим терміном повернення 04  червня 2015 року.
 
Того ж дня на забезпечення виконання зобов`язань за вказаною угодою між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір іпотеки, за умовами якого позивач передав, а банк прийняв в іпотеку нерухоме майно - нежитлову будівлю (магазин), загальною площею 440,9 кв. м, та земельну ділянку (для розміщення та обслуговування магазину), загальною площею 0,0177 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Позивач вказав, що 16 червня 2014 року він достроково погасив залишок заборгованості за кредитним договором у розмірі 166 640 грн та нараховані на день розрахунку відсотки у сумі 1 796,96 грн, у зв`язку з чим звернувся до банку з вимогою звільнення з-під обтяження предмета іпотеки. Банк вказану вимогу залишив без задоволення, мотивуючи свою відмову донарахованими станом на 17 червня 2014 року відсотками за кредитом за підвищеною ставкою за порушення умов договору.
 
Позивач вважає підвищення відсоткової ставки неправомірним, а зобов`язання за договором кредиту - виконаними, тому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 20 листопада 2015 року, просив суд визнати припиненою іпотеку відповідно до договору іпотеки від  05 червня 2012  року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С. І., зареєстрованим у реєстрі за № 1461; скасувати запис про іпотеку (обтяження) та заборону на відчуження іпотечного майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 28 липня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано припиненою іпотеку за іпотечним договором від 05 червня 2012 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С. І., зареєстрованим у реєстрі за № 1461. Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку (обтяження) (реєстраційний номер запису про іпотеку 12577716, контрольна сума 444АЕ5АА3Е) та заборону на відчуження (реєстраційний номер запису про обтяження 12577678, контрольна сума 346Е7А9АЕД) нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , а саме: нежитлову будівлю (магазину), загальною площею 440,9 кв. м, що складається з магазину літ. «А», загальною площею 281,6 кв. м, підвалу під літ. «А», загальною площею 159,3 кв. м, ганків літ. «а» і «а1», та земельну ділянку (для розміщення та обслуговування магазину), загальною площею 0,0177 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем виконано зобов`язання перед банком шляхом дострокового повернення кредитних коштів, а нарахування відсотків у розмірі 28 325,81 грн є безпідставними, внаслідок чого іпотека припинила свою дію.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 28 липня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 червня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що сплата тіла кредиту та нарахованих процентів не може свідчити про повне та належне виконання позичальником умов кредитного договору, оскільки із умов договору випливає, що до зобов`язань за кредитною угодою відносяться не тільки повернення суми кредитних коштів та нарахованих процентів за користування ними, а й виконання інших її умов, погоджених сторонами. Крім того, рішенням Новокаховського районного суду Херсонської області від  10  жовтня 2014 року встановлено факт наявності боргу зі сплати процентів у розмірі 28 325,81 грн, нарахованих за порушення умов кредитного договору, а саме - пункту 5.12.1, що передбачено пунктом 1.1.1 кредитного договору, з підвищенням процентної ставки до рівня 30 % річних.
 
Додатковим рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 28 липня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у сумі 267,96 грн.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду апеляційної інстанції обставинам справи, оскільки вони суперечать рішенню Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2014 року, на яке суд посилається, та є необґрунтованими. Зокрема, посилання суду апеляційної інстанції на статтю 61 ЦПК України є безпідставним з огляду на те, що Новокаховський міський суд Херсонської області не досліджував правомірність здійснення донарахування підвищених відсотків, оскільки предметом спору було визнання припиненим договору іпотеки, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , а не вимога про стягнення чи правомірність нарахування підвищених відсотків ФОП ОСОБА_1 . Висновок суду апеляційної інстанції про правомірність нарахування банком відсотків за підвищеною ставкою в сумі 28 325,81 грн вказує на вихід судом за межі позовних вимог та порушує права ФОП   ОСОБА_1 , який не залучений до розгляду цієї справи. Оскаржуваним рішенням суд встановлює факт наявності заборгованості ОСОБА_1 та не враховує, що спір стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором з ФОП ОСОБА_1 підвідомчий господарському суду і є відповідні рішення господарського суду, якими встановлено безпідставне нарахування банком відсотків у розмірі 28 235,81 грн, а також штрафних санкцій та повне виконання ФОП   ОСОБА_1 своїх грошових зобов`язань за кредитним договором. Скасування постановою Вищого господарського суду України від  18 липня 2016 року рішення Господарського суду Херсонської області від   01   жовтня 2015 року та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 22 березня 2016  року не є підставою для скасування рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 червня 2016 року у цій справі, оскільки зазначені рішення набрали законної сили на момент прийняття рішення судом першої інстанції, та є підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами відповідно до статті 361 ЦПК України. Апеляційну скаргу підписано неуповноваженою особою. Крім того, апеляційний суд у порушення вимог частини третьої статті 220 ЦПК України не повідомив заявника про ухвалення додаткового рішення у справі, а також вийшов за межі вимог апеляційної скарги, оскільки ПАТ «Дельта Банк» в апеляційній скарзі не порушувало питання про відшкодування судових витрат.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою від 08 листопада 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2017 року справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», третя особа - приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С. І., про визнання договору іпотеки припиненим призначено до судового розгляду.
 
Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
 
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
 
26 січня 2018 року справу № 661/2613/15-ц передано до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 травня 2018 року справу за позовом  ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», третя особа - приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С. І., про визнання договору іпотеки припиненим передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав розгляду питання щодо можливого порушення судами правил суб`єктної юрисдикції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2018 року зазначену справу повернуто на розгляд Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
У відзиві на касаційну скаргу, поданому у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Дельта Банк» зазначило, що сторони кредитного договору досягнули згоди з усіх передбачених ним умов, зокрема і щодо підвищення встановленої кредитним договором відсоткової ставки. Вказане, на думку відповідача, свідчить про відсутність односторонньої зміни банком умов кредитного договору.
Стверджує, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2014 року та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 08 грудня 2016 року встановлено факт наявності у ФОП  ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, зазначає, що законодавство не передбачає обмеження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині видання та/або скасування довіреностей під час здійснення у неплатоспроможному банку тимчасової адміністрації та/або його ліквідації.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції
 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Суди встановили, що 05 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ФОП  ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № НКЛ-2010437, за умовами якого останній отримав від банку 500 000 грн зі сплатою 24,99 % річних та кінцевим терміном повернення кредитних коштів 04 червня 2015 року. 
 
З метою забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань перед банком, 05 червня 2012 року між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого визначено нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: нежитлова будівля (магазин), загальною площею 440,9 кв. м, що складається з магазину літ. «А», загальною площею 281,6 кв. м, підвалу літ. «А», загальною площею 159,3 кв. м, ґанків літ. «а» та «а1», а також земельна ділянка (для розміщення та обслуговування магазину), загальною площею 0,0177 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С. І.
 
Пунктами 6.4 та 10.1 зазначеної угоди передбачено умови та строк дії договору, згідно з якими іпотека припиняється, а саме: виконанням у повному обсязі зобов`язань та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України, що відповідає нормам частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку». 
 
Сторонами визнається, що 16 червня 2014 року ОСОБА_1 сплачено суму кредиту у розмірі 166 640 грн та 1 796,96 грн нарахованих відсотків.
 
Згідно з довідкою від 18 червня 2014 року станом на 17 червня 2014 року заборгованість позичальника за договором кредитної лінії від 05 червня 2012  року № НКЛ-2010437 складається із суми нарахованих процентів за кредитом - 28 325,81 грн; пені за несвоєчасне повернення процентів - 28,02 грн; штрафу згідно з пунктом 9.2 кредитного договору за невиконання умов пунктів 5.8, 5.12.1, 5.12.2 у сумі 14 583,30 грн; штрафу згідно з пунктом 5.7 іпотечного договору за невиконання умов пункту 5.2 у сумі 15 000 грн.
 
При цьому проценти за кредитом у розмірі 28 325,81 грн нараховані за порушення умов кредитного договору, а саме - пункту 5.12.1, що стало наслідком підвищення процентної ставки до 30 % річних, починаючи з 06  вересня 2012 року до 15 червня 2014 року включно.
 
Звертаючись до суду з позовом про припинення іпотеки, ОСОБА_1 посилався на виконання ним умов договору кредиту.
 
Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
 
Так, за змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
Окремим видом застави є іпотека (стаття 575 ЦК України).
 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
 
Іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки (статті 11 Закону України «Про іпотеку»). 
 
За змістом статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
 
Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України «Про іпотеку» та статтею 593 ЦК України, до них, зокрема, належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрата переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.
 
Рішенням Новокаховського районного суду Херсонської області від 10 жовтня 2014 року встановлено факт наявності у позивача заборгованості зі сплати процентів у розмірі 28 325,81 грн, нарахованих за порушення умов кредитного договору, а саме - пункту 5.12.1, що передбачено пунктом 1.1.1 кредитного договору, з підвищенням процентної ставки до рівня 30 % річних. Вказане рішення набрало законної сили, тому відповідно до вимог частини третьої статті 61 ЦПК України 2004 року обставини, встановлені у ньому, мають преюдиційне значення у вирішенні цієї справи.
 
Таким чином, апеляційний судом вірно встановлено наявність заборгованості позивача за кредитним договором.
 
Аргументи ОСОБА_1 про неврахування апеляційним судом під час розгляду цієї справи того, що рішенням Господарського суду Херсонської області від 13 вересня 2016 року у справі № 923/1213/15 встановлено відсутність у нього заборгованості за кредитним договором від 05 червня 2012 року № НКЛ-2010437, є необґрунтованими з огляду на таке.
 
Постановою Одеського Апеляційного господарського суду від 08 грудня 2016  року зазначене рішення Господарського суду Херсонської області частково скасоване та стягнуто з ФОП  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 897,57 грн, у тому числі заборгованість за процентами - 28 325,81 грн.
 
Постановою Вищого господарського суду України від 05 квітня 2017 року постанову Одеського Апеляційного господарського суду від 08 грудня 2016 року залишено без змін.
 
Отже, посилання позивача на те, що зобов`язання за кредитним договором виконано ним повністю у зв`язку зі сплатою тіла кредиту у розмірі 166 640 грн та 24,99 % річних у розмірі 1 796,96 грн, є безпідставними.
 
Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 у позові, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, та з урахуванням встановлених обставин у справі, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання припиненими правовідносин за договором іпотеки з тих підстав, що основне зобов`язання за кредитним договором не виконане, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.
 
При цьому, колегія суддів зазначає, що питання про припинення правовідносин за кредитним договором, яке є основним зобов`язанням, під час вирішення цього спору позивачем не порушується, правомірність нарахування та розмір відсотків у зв`язку з порушенням пункту 5.12.1. кредитного договору позивачем не оспорюється.
 
Також не впливають на законність рішення апеляційного суду доводи ОСОБА_1 про відсутність у ОСОБА_2 повноважень на подання апеляційної скарги від імені банку, оскільки Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено можливості передоручення своїх повноважень уповноваженими особами Фонду іншим особам.
 
Представництво інтересів ПАТ «Дельта Банк» Вєтковим О. В. на підставі довіреності, яка підписана уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадировим В. В., узгоджується з положеннями статті 240 ЦК України, відповідно до якої представник може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі (передоручення).
 
Отже, вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
 
Доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права зводяться до переоцінки досліджених у судовому порядку доказів, висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування рішення апеляційного суду. 
 
Враховуючи, що додаткове рішення Апеляційного суду Херсонської області від 29 липня 2016 року, яким вирішено питання про розподіл судових витрат шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» судового збору, ухвалене за наслідками відмови ОСОБА_1 у позові, з чим по суті погодився Верховний Суд, підстави для його скасування також відсутні. 
 
При цьому доводи ОСОБА_1 про вихід апеляційного суду за межі вимог апеляційної скарги шляхом ухвалення додаткового рішення про стягнення з нього судового збору колегія суддів оцінює критично, оскільки відповідно до частини четвертої статті 316 ЦПК України 2004 року у резолютивній частині рішення апеляційного суду зазначається, зокрема, про розподіл судових витрат.
 
Також, частиною третьою статті 220 ЦПК України 2004 року встановлено, що присутність сторін справи в судовому засіданні не є обов`язковою.
 
Згідно із статтею 410 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. 
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28 липня 2016 року та додаткове рішення Апеляційного суду Херсонської області від 29 липня 2016 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                           О. В. Білоконь

                                                                                                      Б. І. Гулько

                                                                                                      С. Ф. Хопта

                                                                                                      Ю. В. Черняк