Постанова 
Іменем України
 
22 липня 2019 року
м. Київ
 
справа № 710/730/16-ц
 
провадження № 61-31048св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М.,               Кузнєцова В. О. 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - селянське (фермерське) господарство Черевко Олег Анатолійович ,
третя особа - Лебединська сільська рада, 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу селянського (фермерського) господарства Черевка Олега Анатолійовича на рішення Шполянського районного суду Черкаської області у складі судді Побережної Н. П. від 14 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області у складі колегії суддів: Вініченка Б.Б., Новікова О. М., Храпка В. Д. від 19 жовтня 2017 року,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2016 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до Черевка О. А. , у якому просив:
-          визнати недійсним договір оренди землі від 20 листопада 2009 року, який укладений між орендодавцем ОСОБА_4 , яка померла                        ІНФОРМАЦІЯ_1 , та орендарем селянським (фермерським) господарством Черевком О. А. (далі - СФГ Черевко О. А. );
-          зобов`язати СФГ Черевка О. А. повернути йому земельну ділянку площею 5,07 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ;
-          зобов`язати Шполянський відділ ЧРФДП «Центр ДЗК» внести зміни до Державного реєстру земель від 04 грудня 2009 року № 040979900417 в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 20 листопада 2009 року, укладеного між ОСОБА_4 та                           СФГ Черевком О. А .
 
Позов мотивовано тим, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08 грудня 2015 року позивач є власником земельної ділянки, площею 5,0680 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , що розташована на території Лебединської сільської ради.
 
ОСОБА_1 стало відомо про те, що його мати, ОСОБА_4 , після своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 нібито передала в оренду відповідачеві вищевказану земельну ділянку строком на 10 років за договором оренди землі від 22 листопада 2009 року, який зареєстрований у Шполянському відділі ЧРФДП «Центр ДЗК» у Державному реєстрі земель, запис №040979900417 від 04 грудня 2009 року. 
 
Посилаючись на те, що на момент підписання договору оренди землі                  ОСОБА_4 померла,  ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2017 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди землі від 20 листопада 2009 року, який укладений між орендодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та орендарем СФГ Черевком О. А. , з моменту його укладення. Зобов`язано СФГ                                Черевка О. А. повернути земельну ділянку площею 5,07 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Судом першої інстанції враховано, що на момент укладення договору оренди землі від 20 листопада 2009 року орендодавець                                      ОСОБА_4 померла, а тому не мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, що є підставою для визнання правочину недійсним відповідно до приписів частини першої статті 216 ЦК України. Оскільки рішення про визнання договору недійсним є підставою для внесення відповідних реєстраційних даних, місцевий суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про зобов`язання Шполянський відділ ЧРФДП «Центр ДЗК» внести зміни до Державного реєстру земель задоволенню не підлягає. 
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 19 жовтня 2017 року апеляційну скаргу СФГ Черевка О. А. відхилено, рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2017 року залишено без змін.
 
Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання договору оренди землі недійсним.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
 
У листопаді 2017 року СФГ Черевко О. А. подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що наявність запису в оспорюваному правочині 20 листопада 2009 року не є абсолютною підставою вважати, що цей правочин укладено після смерті ОСОБА_4 , оскільки судами не встановлено момент укладення договору. Відсутність  волевиявлення сторони можливо довести виключно спеціальними знаннями - судовою почеркознавчою експертизою, клопотання про призначення якої позивачем не заявлялось. Укладений договір оренди відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вчинений у письмовій формі, містить усі істотні умови, а також зареєстрований у встановленому законом порядку.
 
Короткий зміст заперечення на касаційну скаргу та узагальнення їх доводів
 
У січні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду касаційної інстанції заперечення, у яких просить касаційну скаргу СФГ Черевка О. А. відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.
 
Заперечення на касаційну скаргу мотивовані тим, що судами правильно взято до уваги те, що він, як спадкоємець орендодавця, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом лише 08 грудня 2015 року, що спростовує доводи касаційної скарги з посиланням на пропуск позивачем трирічного строку позовної давності.  
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2017 року відкрито провадження у справі, витребувано справу № 710/730/16-ц з суду першої інстанції і зупинено виконання рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2017 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 19 жовтня 2017 року до закінчення касаційного провадження. 
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У травні 2018 року вказана справа передана до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 .
Відповідно до договору оренди землі від 20 листопада 2009 року, де у графі «орендодавець» під прізвищем  ОСОБА_4 стоїть підпис, остання передала СФГ Черевку О. А. в оренду земельну ділянку, загальною площею 5,07 га, терміном на 10 років для товарного сільськогосподарського виробництва.
Вказаний договір оренди землі зареєстрований у Шполянському відділі ЧРФДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04 грудня 2009 року № 040979900417.
Після смерті ОСОБА_4 вищевказану земельну ділянку згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08 грудня 2015 року серії № 031107 успадкував ОСОБА_1 .
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
 
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (частина четверта статті 124 ЗК України).
 
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
 
Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 Закону України «Про оренду землі»).
 
Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (частина перша статті 4 Закону України «Про оренду землі»).
 
Положеннями частини першої статті 16 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
 
Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
 
Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
 
Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
 
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
 
Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позовні вимоги, правильно встановили характер спірних правовідносин та застосували норми права, які їх регулюють, врахували, що   ОСОБА_4 померла                        ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому не могла 20 листопада 2009 року укласти договір оренди землі з СФГ Черевком О. А. , що свідчить про відсутність волі орендодавця на його укладення та є підставою для визнання правочину недійсним і повернення земельної ділянки. 
 
Доводи касаційної скарги з посиланням на відповідність вимогам чинного законодавства укладеного між  ОСОБА_4 та СФГ                                        Черевком О . А. спірного договору оренди колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відсутність особистого підпису орендодавця відповідно до статей 203, 215 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним, навіть у разі дотримання сторонами інших вимог .
З урахуванням того, що інші доводи касаційної скарги, є ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким суд надав належну оцінку, висновки суду є достатньої аргументованими, Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Суди забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувані рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.
При цьому, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (пункт                      46 рішення). Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пунк                             т 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03).
Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції - без змін.
 
Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2017 року зупинено виконання рішення Шполянського районного суду Черкаської області від                 14 серпня 2017 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від                19 жовтня 2017 року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання вказаних судових рішень підлягає поновленню.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу селянського (фермерського) господарства Черевка Олега Анатолійовича залишити без задоволення.
 
Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 жовтня 2017 року залишити без змін.
 
Поновити виконання рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2017 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 19 жовтня 2017 року.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:В. С. Жданова    В. М. Ігнатенко    В. О. Кузнєцов |