Постанова 
Іменем України 
 
07 серпня 2019 р.
м. Київ
справа № 180/290/18 
провадження № 51-2671км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої  судової палати  Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –                                                                   ОСОБА_1 ,
суддів:                                                                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання                                      ОСОБА_4 ,
за участю: 
прокурора                                                                           ОСОБА_5 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2019 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017040330000576, за  обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної  інстанцій обставини
За вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 246 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6  звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. 
Згідно з вироком ОСОБА_6  визнано винуватим та засуджено за те, що він                02 серпня 2017 року о 06:30 год. у м. Марганець Дніпропетровської області здійснив незаконну порубку дерев у захисних лісових насадженнях, спричинивши Державному підприємству «Марганецьке лісове господарство» шкоду на суму 8017, 22 грн.
Вироком Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2019 року вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано і ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_6 призначено покарання за ч. 1 ст. 246 КК України у виді  обмеження волі  строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6  звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України конфісковано у власність держави майно, засоби та знаряддя незаконної порубки дерев – автомобіль Москвич 4121, причеп, дрова та бензопилу марки «Павер» моделі «Крафт». У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить вирок апеляційного суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а кримінальне провадження – закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією злочину. На обґрунтування своїх доводів посилається на нову редакцію диспозиції ч. 1 ст. 246 КК України, яка стала чинною з 01 січня 2019 року на підставі Закону України № 2531-VIII від 06.09.2018. 
Згідно з цією редакцією істотною шкодою вважається така шкода, яка у дві тисячі і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, або інша істотна шкода, завдана навколишньому природному середовищу, в частині забезпечення ефективної охорони, належного захисту, раціонального використання та відтворення лісів. Таким чином, як вказує прокурор, кримінальна відповідальність за ч.1 ст.246 КК України настає, якщо сума збитків становить 1 921 000 грн. і більше. Шкода, яку заподіяв  ОСОБА_6 Державному підприємству «Марганецьке лісове господарство» становить 8017, 22 грн. 
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 підтримує касаційну скаргу частково, просить її задовольнити. Однак вказує, що скасувати потрібно не лише вирок апеляційного суду, але й в порядку ст. 433 КПК України вирок місцевого суду, закривши кримінальне провадження щодо  ОСОБА_6 на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України. Вказує на те, що скасування вироку лише апеляційного суду є недостатнім, адже вказаним вироком вирок місцевого суду був скасований лише в певній частині, а в іншій частині був залишений без зміни.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого, виправданого чи особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.
Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки відповідно до редакції диспозиції ч. 1 ст. 246 КК України, яка стала чинною з 01 січня 2019 року на підставі Закону України № 2531-VIII від 06.09.2018, шкода, яку заподіяв ОСОБА_6 Державному підприємству «Марганецьке лісове господарство», не є такою, що утворює об`єктивну сторону кримінального правопорушення, колегія суддів вважає такими, що ґрунтуються на законі.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 3 КК України злочинність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки, визначаються тільки цим Кодексом.
Диспозиція ч. 1 ст. 246 КК України в редакції станом на час вчинення поставленого ОСОБА_6 у вину діяння передбачала кримінальну відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах.
На час вчинення інкримінованого діяння  ОСОБА_6 , при вирішенні питання, чи шкода, яка була заподіяна незаконною порубкою, є істотною (оціночне поняття), потрібно було у кожному конкретному випадку враховувати вартість, екологічну цінність, кількість незаконно вирубаного лісу, розмір шкоди, завданої довкіллю й обчисленої за відповідними таксами.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження українських лісів та запобігання незаконному вивезенню необроблених лісоматеріалів» № 2531-VIII від 06 вересня 2018 року, який набрав чинності з 01 січня 2019 року, до ст. 246 КК України були внесені зміни.
Зокрема, зазнала змін диспозиція ч. 1 цієї статті, де було зазначено, що кримінальна відповідальність передбачається за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду. 
Згідно з приміткою до ст. 246 КК України в цій редакції, істотною шкодою вважається така шкода, яка у дві тисячі і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, або інша істотна шкода, завдана навколишньому природному середовищу в частині забезпечення ефективної охорони, належного захисту, раціонального використання та відтворення лісів. 
Тобто, з 01 січня 2019 року діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , перестало бути кримінально караним, оскільки, заподіяна ним шкода не могла вважатися істотною.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. 
Відповідно до ч. 4 ст. 5 КК України, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. 
Згідно з п.4 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.
Відповідно до ст. 440 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження. 
За таких обставин вирок апеляційного суду підлягає скасуванню.
Також, у зв`язку з тим, що доведеність винуватості ОСОБА_6 була встановлена судом першої інстанції, і вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року був скасований апеляційним судом лише в частині призначеного покарання, а в іншій частині був залишений без зміни, на думку колегії суддів, висловлена прокурором у судовому засіданні позиція є обгрунтованою, й вирок місцевого суду у порядку ст. 433 КПК України також підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.246 КК України - закриттю.
Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
 
ухвалив:
Касаційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити частково.
Вирок Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2019 року та в порядку                           ст. 433 КПК України вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 рокущодо  ОСОБА_6 скасувати.
Кримінальне провадження щодо  ОСОБА_6 на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України закрити.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
 
ОСОБА_1                                                  ОСОБА_2                                             ОСОБА_3