ПОСТАНОВА
Іменем України

26 червня 2019 року 
Київ
справа №487/1752/16-а
адміністративне провадження №К/9901/12738/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого – Губської О. А.,
суддів: Білак М. В., Калашнікової О. В., 
розглянув в порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Миколаєві рядового поліції - Демчука Юрія Юрійовича про визнання протиправним та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року, постановлену у складі колегії суддів: Потапчука В. О. (головуючий), Жука С. І., Семенюка Г. В.

І. Суть спору:
1.  ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Миколаєві рядового поліції - Демчука Юрія Юрійовича про    скасування постанови від 29.03.2016 року серії ПС2 №556424 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.
2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що адміністративне правопорушення,    передбачене ч. 2  ст. 122    КАС України,  він не вчиняв, вважає, що твердження інспектора поліції про порушення ним  Правил дорожнього руху  є безпідставними та недоведеними. 
3. Відповідач позов не визнав. У запереченні проти позову наполягав на безпідставності останнього та просив відмовити в його задоволенні з огляду на законність і обґрунтованість спірної постанови.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4.  29 березня 2016 року інспектором роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в м. Миколаєві рядовим поліції Демчуком Ю.Ю. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 556424, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2  ст.122 КУпАП.
5. Відповідно до вказаної постанови, позивач 29 березня 2016 року о 16:15 год. на автошляху Одеса-Мелітополь-Новоазовськ М-14 Е-58 98 км. здійснив обгін іншого транспортного засобу в кінці підйому, чим порушив п.14.6 «г»  Правил дорожнього руху.
6. Вважаючи вищеозначену постанову протиправною та такою, що порушує його права, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
7. Заводським районним судом міста Миколаїва постановою від 16 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
8. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що докази, які містяться в матеріалах справи, доводять вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому оскаржувана постанова є правомірною, підстави для її скасування - відсутні.
9. Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 23 серпня 2016 року скасував постанову суду першої інстанції і прийняв нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив:
9.1. Визнав протиправною та скасував постанову інспектора роти №3 батальону №4 УПП в м.Миколаєві серії ПС2 №556424 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.2  ст.122 КУпАП  та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.
10. При прийнятті такого рішення суд апеляційної інстанції керувалися тим, що приписами  Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
11. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В матеріалах справи міститься лише постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача.
12. Вищенаведені обставини дають підстави дійти висновку, що відповідачем всупереч положень  Кодексу України про адміністративні правопорушення  не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст.ст.  278,  279 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
13. Суд апеляційної інстанції з посиланням на  Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, дійшов висновку, що дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу є протиправними, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2  ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на порушення вимог законодавства при її винесенні, підлягає скасуванню.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
14. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся з касаційною скаргою, у якій просив скасувати таке судове рішення та залишити в силі постанову Заводського районного суду міста Миколаїва від 16 червня 2016 року.
15. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що інспектор патрульної поліції не мав права на місці вчинення адміністративного правопорушення    виносити оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення.  Законом України від 14 липня 2015 року №596 VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»  статтю 258 КУпАП  було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.
16. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.
V. Джерела права й акти їх застосування
17. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
18. Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».
19. Пунктом 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
20. Пунктом 11 частини першої  статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію»  (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням  Правил дорожнього руху  його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
21. Відповідно до  статті 222 КУпАП  органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, про порушення  правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
22. За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
23. У відповідності до вимог частини третьої  статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених  статтею 258 цього кодексу.
24. В свою чергу, частина друга  статті 258 КУпАП  надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
25. Також, відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої  наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395  та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
VI. Висновок Верховного Суду
26. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі  статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
27. Колегія суддів Верховного Суду не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що, під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідач зобов`язаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення.
28. Аналіз положень частин першої - третьої  статті 258 КУпАП  дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється:
1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті;
2) у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
3) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
29. Частина друга  статті 258 КУпАП  надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої  статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог  статті 283 цього Кодексу.
30. Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, в тому числі, передбаченого  статтею 122 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.
31. Крім того, відповідно до частини четвертої  статті 258 КУпАП  розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху здійснюється саме безпосередньо на місці вчинення правопорушення.
32. Посилання скаржника на  Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, щодо незаконності розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення за місцем зупинки транспортного засобу є необґрунтованими, оскільки означене Рішення приймалось до внесення змін до  статті 258 КУпАП  і не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
33.   За правилами частини 2  статті 353 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом.
34. Зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції не досліджував обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а суд касаційної інстанції в силу приписів  статті 341 КАС України  не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
VII. Судові витрати
35. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями  341,  345,  349,  353,  356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.
2. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року у справі 487/1752/16-а скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції..
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                          О. А. Губська

Судді                                                                                                    М. В. Білак

                                                                                                               О. В. Калашнікова